ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Nilse, ustani!
Madison, ustani!
Tišina!
Tko?
Nils…
Kako se već zove? Treći razred.
Madison McCoy.
Što je bilo?
On…
Izvadio ga je.
Možda ga je malo oblizala.
Da, ali kako je bilo?
Bilo je… Dobro, valjda.
Devet od deset.
Jeste li skupa?
Ne, zaboga! Samo mi je bilo dosadno.
-Naravno! Sad smo zbilja… -Dosta. Dovoljno si rekao.
„Devet od deset.“
Treba li još netko stati na stolicu?
Ha?
Je li još netko dobio pušenje?
Nitko?
Ma sigurno još netko jest.
Zar ne?
Wille?
Jučer si nestao sa zabave.
-S djevojkom, možda? -Što?
-S Felice? -Ne!
-Ustani! -Ne.
Hej. Smirite se!
-Hej! Ideš na matematiku? -Da.
Idemo i mi, ali…
Jesi uživao u petak?
-Da, bilo je zabavno. Jesi ti uživala? -Da, bilo je zgodno.
Super.
Dolaziš li na Noć hororaca?
Da, bit će super.
Glavno je pitanje hoću li ja doći, zar ne?
Da se imaš uz koga stisnuti bude li strašno.
Vidimo se na nastavi.
Kada te mogu izvesti na večeru?
U pizzeriju u Bjärstadu?
Ne, odletjet ćemo u Verbier.
Saint-Martin-de-Belleville.
Tri Michelinove zvjezdice.
Svidjet će ti se, znam.
Razmisli. Dobro?
-Ozbiljno… -Da, znam.
-Zaboga… -Meni je to romantično.
Da, ako želiš biti s nekim tko misli da si njegovo vlasništvo.
Znam da je bio ženskar, ali ljubav te može promijeniti.
Mislim da je ljubomorna.
Što nju muči?
Ne kužim. Čemu tolika halabuka?
-Uvijek je nešto. -Hej.
-Dobro jutro. -Dobro jutro, profesore Englund.
Izvolite sjesti.
Propustili ste test, prinče, ali možete poslije nadoknaditi.
Hvala vam.
-Kad vam bude odgovaralo. -Hvala, profesore.
Hvala.
Što si dobila?
Plus četiri.
Moraš naučiti svladati tremu.
Izračuni su često točni, ali…
rješenja nisu.
Hvala, profesore.
U prošloj sam školi dobivao same petice.
Da, ali prosjek je ondje bio niži.
-Da! -To, stari!
Jebote, dobio sam minus pet!
Plaćaju privatne instrukcije prije testova.
Što?
Ponavljali su s profesorom prošli vikend.
I ja ponavljam kad učimo zajedno.
Da, ali blaži je prema onima koji plaćaju.
A, tako.
Otvorimo stranicu 211.
Geometrija i algebra.
Što se tiče privatnih instrukcija…
Da?
Kako da se prijavim za instrukcije?
Uđi.
Želiš dodatne instrukcije?
Da, možda ti pomognu da popraviš ocjene.
-Jesi li razgovarao s roditeljima? -Jesam.
Dobro, vrati se poslije i dogovorit ćemo raspored.
Škola će poslati račun.
Dogovoreno.
Dođi.
Hajde.
Tako. Idemo naprijed.
Hajde. Dođi.
Hej…
Molim te.
Molim te, Rosseau…
Ne razumijem u čemu je problem.
Bok.
Tako.
Polako.
-Da ga ja uvedem? -Da.
Dođi.
Bravo, mali! No, no.
Znaš li…
Znaš li koliko je Rosseau stajao?
Tata će biti razočaran što ga ne mogu svladati.
Moraš se prestati pretvarati da se ne bojiš.
On osjeća, čak i ako se trudiš to sakriti.
Prihvati da se bojiš i kreni ispočetka.
Možda budeš opet uživala, a onda će i on uživati.
Kako si tako vješta s konjima?
Uvijek sam bolje razumjela konje nego ljude.
Možda zbog Aspergerova sindroma.
Kod tebe se to čini kao supermoć.
Čini se da ne mariš za tuđe mišljenje i osjećaje
i da ti nije bitno da imaš puno prijatelja.
Rado bih imala prijatelje.
Možeš li nas fotkati?
-Tebe i Rosseaua? -Da.
Polako.
Malo mu se približi.
Da…
Samo ga drži. Ti si glavna.
Tako.
Hoće li biti dobro?
Odlično.
Savršeno je. Evo.
Hvala.
-Možete li odnijeti čamac? -Da.
Super.
I ovo.
Hvala.
Dobro ti ide, Simone.
Hvala.
Bez brige, postići ćeš ravnotežu.
Samo pazi da uranjaš vesla što bliže površini,
da se ne iscrpiš.
-Ali to… -Nisi sve zaboravio.
Ne.
Da…
Hej, socijaliste. Mogao bi postati dobar kormilar.
Oni moraju biti maleni.
Pođimo.
Ne. U redu je.
Bok.
-Gdje si bio? -Oprostite, imao sam…
Veslački trening.
-Što? Veslanje? -Da.
-Koji je to kurac? -Sport.
-Veslanje nije sport. -Jest.
Nogomet je sport.
-I što radiš? -Pa, veslaš.
-Kao u ljetnom kampu? -Ma daj!
Što je?
To je nešto novo. Neuobičajeno.
-Tko si ti uopće? -Što je?
-Ozbiljno? -Što?
-Čovječe! -Što?
Smiješan si.
Radim to za ocjene.
To mi je plus.
Trebaš li dobre ocjene?
Da, trebaš dobre ocjene ako želiš nekamo dospjeti u životu.
A kamo ideš?
Pa…
Volim Bjärstad, ali ne želim ostati ovdje zauvijek.
Što je?
Spreman?
Da.
Ima pizze ako želiš.
Dobar tek.
Hvala.
Što to radiš?
Dolaziš sutra na tekmu?
Da, pokušat ću.
Ja ću doći.
Sranje. Oprosti!
Nisam ništa vidio.
Zanimalo me gdje si. Vrijeme je za jutarnji trening.
Ne možeš samo ležati i drkati.
Nisam to radio.
-Daj mi to. -Ne.
Prestani.
Samo se nemoj spajati na školski Wi-Fi. Moglo bi biti neugodno.
-Hej! -Bok, stari.
-Kako je sve? -Dobro.
Upravo govorim…
da Wille mora trenirati ako želi ući u veslačku ekipu.
-Auguste… -Zar ne?
Kako mu ide?
Iskreno, nisam siguran da je jednako motiviran kao ti i ja.
-Pomalo je… lijen. -Daj mi brata.
-Spavao je. -Molim?
Ali promijenit ćemo to, zar ne?
Moram ići. Bilo mi je drago, kao i uvijek.
-Vidimo se. -Može.
Wille, sutra se izdrkaj prije šest ujutro.
Dobro?
Sjajno.
Hej, Wilhelme.
Hej, Erik.
-Kako si? -August mi ide na živce!
Je li uvijek takav?
Da, uvijek je bio malo nabrijan, ali moraš shvatiti…
Nabrijan? Histeričan je, jebote! Nikoga drugog nije briga za te stvari.
Nije mu lako u životu. Ta mu je škola sve.
Majka ga je poslala onamo nakon što mu se otac ubio. Sjećaš se?
Što? Ne.
Znao sam da je mrtav, ali ne…
da se ubio.
-Možda si bio premlad. -Premlad?
Ili mi je netko zaboravio reći, kao i obično.
Možemo li se poslije čuti? Kasnim na trening.
Navodno sam previše lijen, ali…
Nazvat ću te nakon treninga. Dobro?
-Naravno. -Dobro, bok.
Oprosti.
-Lijepo je biti vani, zar ne? -Vjerojatno je tako bolje.
Još 20 sekundi. Možete vi to.
Digni guzicu, Nisse!
Tri, dva, jedan. Odmor!
Dobro.
Pas mater!
Hej…
Novac za…
Za cugu.
-Oprosti. Potpuno sam zaboravio. -U redu je.
Ali potrošio sam puno novca.
Napiši mi iznos u poruci i prebacit ću ti.
Da.
Kul.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Vincente?
-Je li Vincent tu? -Nije.
-Vincente. -Što je?
Možeš li nabaviti još?
Što? Zar već?
Koliko ih piješ?
Možeš nabaviti ili ne?
Ne mogu. Već sam promijenio nekoliko psihijatara.
Nije mi ništa ostalo.
Pa sam…
Naručio sam prije četiri tjedna, ali valjda je zapelo na carini.
Ma daj.
Znaš da mi je važna ova godina. Moram biti u top formi.
Idi školskom savjetniku, neka te procijeni.
Ja ne mogu pratiti tvoj tempo.
Onom socijalistu u sandalama?
Znaš da nemam ADHD. Neće upaliti.
Dobro…
Evo.
Još je upotrebljiva.
Dobro…
Dakle…
-Hoćeš li nešto popiti? -Može.
Mislim da imam ADHD.
ADHD? Zašto misliš?
Teško se koncentriram.
Teško se koncentriraš zbog nečega konkretnog? Izvoli.
Hvala.
Ne, znate… Katkad mi mozak radi sto na sat.
Sigurno znate na što mislim.
Dobro, imaš li…
poteškoća sa spavanjem?
Da.
-Lupa li ti srce? -Da.
-Bum-bum… -Točno tako.
A… vrtoglavica?
Glavobolja? Velika težina na prsima?
Vidiš, Auguste, sve su to samo simptomi stresa.
Nažalost, stres je česta pojava u ovoj školi.
Pogotovo u zadnjem razredu. Usto si i prefekt i kapetan ekipe.
-Ali ne muči me stres. -Ne? Nego što?
Nije li očito?
Jedva sjedim mirno. Sigurno to vidite.
-Dobro, razumijem. -Da.
Želim procjenu.
Dobro. Možemo to napraviti. To nije problem.
Po mogućnosti sada.
Procjena se radi nekoliko tjedana.
Moramo podrobno razgovarati s ljudima koji te poznaju,
ljudima koji te poznaju odmalena, poput tvojih roditelja.
Dobro. Mislim da ne shvaćate što želim reći.
Trebam procjenu. Najkasnije ovaj tjedan.
Moja je obitelj veoma važna za ovu školu.
Moji su rezultati veoma važni za ovu školu.
Ako se pročuje da niste bili voljni…
Čekaj, Auguste. Rekao sam da ću napraviti procjenu,
ali to traje nekoliko tjedana. To je dug proces. Ne možeš to izbjeći.
Gotovi smo za danas.
Imam ovaj sat 40 godina i još radi.
Još samo nešto…
Znaš da sam ovdje ako trebaš razgovarati.
Hvala… ni na čemu.
Bok.
Ovo je najbolji aspekt veslanja.
Zbližava ljude. To je zaista…
krasno, rekao bih.
Stalež, etnička pripadnost… Sve je to nebitno.
Svi imaju iste prilike.
-Zar ne? -Svakako.
-Idem u knjižnicu. -Dobro, ali…
Vidimo se poslije na treningu?
Ne mogu večeras.
Ne smiješ propuštati treninge ako želiš ući u ekipu.
Iznevjerit ćeš kolege.
Dobro, ali ne mogu večeras.
Ne mogu se ovdje koncentrirati.
Čekaj! Moraš doći na Noć hororaca u petak
u dvorac.
Oboje.
Dobro.
-„Hubba Bubba, megaduga.“ -Predobra si.
Vodiš računa o školskim čudacima.
Jebi se, Auguste.
Pazi da se ne zaraziš.
Sara nije čudakinja. Ima dijagnozu, ali je…
Jedina je stvarna osoba ovdje.
Kakvu dijagnozu?
Aspergerov sindrom i ADHD.
OVDJE WILLE. ZAŠTO NEĆEŠ DOĆI NA VESLAČKI TRENING?
PRIJATELJICA IMA TEKMU. OBEĆAO SAM DOĆI.
PRIDRUŽI SE AKO SE USUDIŠ.
AUGUST ĆE POŠIZITI AKO ODEM
KUŽIM, PREVIŠE SE BOJIŠ
Ideš?
Sranje. Mislim da ne mogu. Ne osjećam se dobro.
Trebaš li nešto?
Ne, hvala. U redu je. Samo ću ranije leći.
Ne želim nikoga zaraziti. Boli me grlo.
Ne mogu te tek tako uključiti u glavnu ekipu.
-Ako ne dolaziš na treninge. -Znam.
Odmori se. Kad budeš bolje, vratit će ti se borbeni duh.
Sjajno.
-Znam da ti to možeš! -Da.
Fino. Sad se odmori.
Vidimo se.
DOĆI…
DOĆI ĆU.
-Hej. -Hej.
Žalim, ne primamo kartice.
Mogu li platiti mobitelom?
Ne, moraš skinuti aplikaciju kao svi.
Dobro.
Bok.
-Kako si? -Kako si?
-Dobro. A ti? -Dobro.
Živiš li oduvijek ovdje?
Da.
Je li lijepo?
U redu je.
Nema se bogzna što raditi.
Mislim…
Svi rade isto i svi poznaju sve.
-Pa je… -Zvuči kao moj život.
-Šališ se? -Hej, prinče!
Hej.
-Kako si? -Super. Ti?
Dobro.
-Pozdrav. -Bok.
-Ovo je Wilhelm. -Bok.
-Ayub. -Wille. Drago mi je.
Sranje. Hoćete malo?
Pa, mogu otići po…
Ja ću, u redu je. S kečapom i senfom?
-Da. -Kuhanu, s roštilja?
-S roštilja. -To… Dobro, hvala.
Sranje. Princ…
Što se događa?
Sviđa ti se?
Što? Kako to misliš?
Vidim to. Stari, zbilja ti se sviđa.
Ne, ne znam…
„Kuhanu ili s roštilja?“ Morao ti je dovršiti rečenicu. Što se događa?
-Zbilja ti se sviđa. -Prestani! Dolazi.
-Izvoli. Nema više s roštilja. -Idemo, Rosh!
Bravo, Rosh!
Mrak, Rosh!
Rosh!
Naprijed, Bjärstad!
Dobro, Rosh! Idemo, Bjärstad!
Hajde, Rosh!
Rosh!
Naprijed, Bjärstad!
To, Rosh!
Super si!
To, Rosh! Otmi loptu!
Idemo, Rosh!
Idemo, Bjärstad. Idemo!
Hajde, Ayube!
Alexandere?
Hvala.
Gle moje karte.
Sranje.
Hajde.
Ovu ću baciti.
Jebene usrane karte!
Ja ću uzeti ovu.
Je li bilo poučno?
-Hoćeš li baciti tu? -Da.
Koliko su ti loše karte?
Bok. Oprosti, bilo mi je malo bolje.
Mislio sam da je u redu da se malo podružim s prijateljima.
Pitam je li bilo poučno.
Sa socijalistima.
Sigurno shvaćaš da ne mogu prijeći preko toga.
Napustio si školu bez dopuštenja.
Svatko treba dopuštenje.
Obavljat ćeš Alexanderove dužnosti do kraja tjedna.
-Dobro. -I trebao bi se ispričati.
-Da, oprosti. -Što si rekao?
Oprosti.
Dobro.
-Mogu li…? -Znaš što?
Trebao bi paziti s kim se družiš.
Dobro?
Jebem ti…
Osobito ako te iskorištavaju za klikove.
Naprijed, Bjärstad!
Idemo, Bjärstad! Idemo!
Znaš što je bilo prošli put.
Idemo, Bjärstad! Idemo!
Bjärstad!
-Hej. -Hej.
Propustio si večeru.
Da.
Ja…
Zaboravio sam na vrijeme.
Zaboravio si na vrijeme?
Kako je to moguće? Samo pogledaš na sat.
Što radiš?
Pa…
Pokazao sam Wilhelmu Bjärstad.
-Wilhelmu? -Da.
Rekao si da je nemoguće sprijateljiti se s bilo kime od tih ljudi.
Da, ali ljudi se mijenjaju.
Nije li smisao kraljevske obitelji da se ne mijenja?
MOŽEŠ LI OBRISATI STORY NA KOJEM SAM JA?
OPROSTI…
ETIKETA
Prevruće?
U redu je. Možemo razgovarati na švedskome.
Znam, ali ne volim zvučati kao budala.
Dobro.
Čini mi se da mi August pokušava pomrsiti račune s Wilhelmom.
Pa naravno.
Baci se na Wilhelma i pokaži mu što želiš.
Dosta.
Auguste, možemo li razgovarati?
Naravno, ravnateljice.
-Zdravo. -Hej.
Zanima me kada ćeš platiti za ovo polugodište.
-Ne razumijem. -Nije plaćeno.
Ne mogu dobiti tvoju majku.
Baš čudno.
Znate što? Na putu je.
-I mislila sam. -Zato se ne javlja.
Reći ću joj da se javi.
Fino. Čuvaj se.
-Zdravo, Auguste. -Zdravo.
Moram…
Ti imaš ADHD, zar ne?
Da.
Kul.
Procijenit će imam li ga ja.
Dobro.
Pa…
Uzimaš li kakve lijekove?
Da.
-Da? -Lisdeksamfetamin, 50mg.
Dobro.
Možda će zvučati čudno, ali…
Bi li mi prodala malo?
-To je protuzakonito. -Da…
Zašto bih kršila zakon?
Pa, budući da je Simon sredio…
Moramo razgovarati o veslačkom timu. Odmah.
Idemo van, ako se slažeš.
Ne želim da razgovaraš s njom.
Oprosti.
A tvoja veza?
-Prodaje li on što? -Ne!
Kakvim me smatraš? Samo hoću svoj jebeni novac!
Platit ću ti duplo ako mi nabaviš tablete.
Hajde.
To je dobra ponuda.
Da.
Zašto idući put ne dovedeš Saru? Rado bih vas vidio zajedno.
Mislim da nije spremna.
Lijepo je ovdje.
Želiš li ostati i svirati?
Naime…
Ne znam koliko mogu ostati.
Hej…
Što se tiče novca za cugu za tvoje prijatelje…
Da, oprosti.
Stiže.
Jamčim ti.
Stiže?
Valjda stigneš popiti kavu.
Da.
-Hej, Simone… -Da?
Hajdemo jednom na koncert.
Može.
Nekoć si to volio.
Sjećaš se kad smo ti, ja i Sara išli na Eek-A-Mousea?
Da, sjećam se.
-Jesi li uzeo dvije žličice? -Da.
Zamjena!
Sranje!
Gdje je novac?
Okupite se!
Znate da je Simon eksternist.
Pravi dečko iz Bjärstada.
Ne treba se toga sramiti. Morao se namučiti da dođe ovamo.
Vjerojatno puno više nego itko od vas.
To je impresivno.
Trebamo učiti od Simona.
Probio se do vrha. Sad je ovdje, među nama.
U svijetu punom mogućnosti.
Simon je…
primjer uzlazne socijalne mobilnosti.
Ponosim se.
Što radite? Pokret!
Koji je to kurac bio?
Javite mi kada da dođem po vas.
-Dobro. -Hvala, mama.
-Bok. -Čekaj, gdje mi je mobitel?
Evo ga.
Sjajno je što su vas pozvali.
-Aha. -Da.
-Super je, zar ne? -Da.
Dobro.
-Vidimo se poslije. -Bok.
-Zabavite se. -Hvala.
Nije ti čudno što nas je Felice pozvala?
Mislim da joj se sviđam.
Ali ne znam o čemu bih razgovarala s njom, osim o Rosseauu.
Bit će sve u redu.
Cal?
Nešto nije u redu. Trebamo se vratiti na cestu.
Ovo je ludost! Ovo je jebena ludost! Becky!
Becky!
Beck!
-Ovo je vama hororac? -Prestani.
Ozbiljno, vama je ovo strašno?
Ne kvari nam film. Ne moraš biti ovdje. Možeš otići.
-Ne budi tako ukočena. -Šuti!
-Prestani! -Dosta!
-Budi pristojan! -Nije smiješno.
Reci mu da prestane!
Već sam polako izvan sebe. Što ćemo?
Pobjeći odavde.
Ne smijemo gubiti glavu.
A mali?
Sad smo mi bitni.
Ostani gdje si. Ne miči se.
Čuvaj glas.
ŠKOLA JE TVOJA ODGOVARAŠ ZA NJEZINU BAŠTINU
Bok.
Hej.
Jesi li dobro?
Da.
Postalo mi je vruće. Trebao sam zraka.
Sad mi se grče nožni prsti.
Jesi ti dobro?
Dobro sam.
Ja nisam…
Nisam… Hej, čekaj!
Nisam… Oprosti. Nisam…
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić