PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Nilsi, na stůl!
Madison, na stůl!
Ticho!
Kdo?
Nils… Jak se jmenuje? Ze třeťáku.
Madison McCoyová.
Co proběhlo?
On…
Vybalil to na mě.
Možná si trošku zakouřila.
Jo, ale jaký to bylo?
Bylo to… asi dobrý.
Devět z deseti.
Chodíte spolu?
Ne, proboha. Jen jsem se nudila.
- To si piš. Jsme vážně… - Stačí. Už jsi řekl dost.
„Devět z deseti.“
Ještě někdo by měl vylézt na židli?
Ještě nějaký vykouřený péro?
Nikdo?
Určitě se ještě někdo najde.
Co?
Wille?
Pokud se pamatuju, tak ses včera z párty vypařil.
- S nějakou holkou? - Co?
- S Felice? - Ne.
- Na stůl! - Ne.
Pánové! Klid!
- Ahoj. Jdeš na matiku? - Jo.
Taky jdeme na matiku, ale…
V pátek sis to užil?
- Jo, bylo to fajn. Ty sis to užila? - Jo, bylo to cool.
Bezva.
Přijdeš na promítání hororu…
Jo, to bude hustý.
Hlavní otázka ale zní, jestli tam jdu já, ne?
Ať máš koho obejmout, když to bude strašidelný.
Uvidíme se na matice.
No tak, kdy tě budu moct pozvat na večeři?
Na pizzu do Bjärstadu?
Ne, odletíme do Verbieru.
Saint-Martin-de-Belleville.
Tři michelinské hvězdy.
Byla bys nadšená, věř mi.
Popřemýšlej o tom, jo?
- Teda… - Jo, já vím.
- Teda jako, oh my God… - Mně to přijde romantický.
Romantický?
Leda jestli chceš někoho, kdo si myslí, že mu patříš.
Dobře, býval to nejhorší děvkař, ale láska může člověka změnit.
Myslím, že jenom žárlí.
Co má za problém?
Nechápu to. Dělá z toho třetí světovou.
- To je pořád něco. - Ahoj.
- Dobrý den. - Dobrý den, pane profesore.
Posaďte se.
Princi, vy jste tuhle písemku zameškal, ale můžete si ji napsat později.
Děkuju vám.
- Až vám to bude vyhovovat. - Děkuju vám.
Děkuju.
Co jsi dostala?
B+.
Musíte se naučit ovládat nervy.
Většina výpočtů je správně, ale…
výsledek vždy správný není.
Děkuju, pane profesore.
Na základce jsem měl všechny písemky za A.
Jasně, tam ale byla laťka níž.
- Jo! - Dobře ty!
Ty vole, já dostal A-.
Platí si před písemkami soukromé doučování.
Cože?
O víkendu je profesor na koleji doučoval.
Chodím přece pravidelně na cvíčka.
Jo, ale na toho, kdo platí, není tak přísný.
Aha.
Takže nalistujte si stranu 211.
Geometrie a algebra.
Chci se zeptat na soukromé doučování…
Ano?
Co mám udělat, když o něj mám zájem?
Pojď dál.
Máš zájem o doučování?
Ano, možná ti to zlepší prospěch.
Probral jsi to s rodiči?
Dobře, přijď později a dohodneme termíny.
Škola pošle domů fakturu.
Takže domluveno.
Pojď.
No tak pojď.
No tak, jenom trochu popojdi.
No tak, pojď.
No tak.
Prosím, nech toho.
Prosím, Rosseau, můžeš…
Vážně nechápu, v čem je problém.
Nazdárek.
Hodnej.
Nojo…
- Mám si ho vzít? - Jo.
No tak pojď.
Pojď.
Šikovnej kluk. Hodnej.
Hele…
Víš, co stál Rosseau peněz?
Táta bude hrozně zklamaný, že ho nezvládnu.
Musíš…
Musíš přestat předstírat, že se nebojíš.
On to cítí, i když se snažíš nebát se.
Přijmi, že máš strach, a můžeš začít od začátku.
Možná si to zase začneš užívat.
A pak si to začne užívat on.
Jak to, že to s koni tak umíš?
Prostě jsem vždycky líp rozuměla koním než lidem.
Asi to je tím, že mám aspergera.
V tvém případě je to spíš superschopnost.
Budíš dojem, že ti je jedno, co si ostatní myslí,
že ti je jedno, jestli máš hodně kamarádů a tak.
Chtěla bych mít kamarády.
Mohla bys nás vyfotit?
- Tebe s Rosseauem? - Jo.
Tak.
Běž trochu blíž.
Jasně.
Nepoddávej se. Tady velíš ty.
Správně.
Bude to dobrý?
Jo, tak je to skvělé.
Moc hezký. Podívej.
Děkuju.
- Zvládnete to? - Dobře.
Bezva.
Vezmi i tohle.
Díky.
To vypadá dobře.
Díky.
O rovnováhu se neboj. To přijde.
Dávej pozor na to, abys zabíral těsně pod hladinou,
abys co nejvíc šetřil energií.
- Ale… - Všechno jsi nezapomněl.
Ne.
Tak jo.
Socane… Možná z tebe bude dobrej kormidelník.
Kormidelník musí být menší.
Pojď.
Ne, to je dobrý.
Ahoj.
- Kde jsi byl? - Sorry, mám…
Měl jsem trénink veslování.
- Cože? Veslování? - Jo.
- Co to sakra je? - Sport.
- Veslování není sport. - Ale je.
Fotbal je sport.
- Co tam děláš? - No, jako vesluješ.
- Jako na letním táboře? - Nech toho!
Čeho?
Je to něco novýho. Je to fresh.
- O co ti jde? - Co?
- Jako vážně? - Co?
- Ty jo. - Co je?
Jsi legrační.
Dělám to jenom kvůli vysvědčení.
Získám bodíky k dobru.
Musíš mít dobrý známky?
Když to chceš někam dotáhnout, tak potřebuješ dobrý známky.
Kam se chystáš?
No…
Bjärstad mám rád, ale nechci tu zůstat napořád.
Co je?
Jedeme?
Jo.
Dej si pizzu, jestli chceš.
Snad ti bude chutnat.
Dík.
Co děláš?
- Přijdeš zítra na zápas? - Jo, budu se snažit.
Já každopádně jdu.
Ty vole, sorry.
Nic jsem neviděl.
Nevěděl jsem, kde jsi. Je čas na ranní cvičení.
Teď není čas na honění.
Já si ho nehonil.
- Dej to sem. - Ne.
Přestaň.
Nepřipojuj se přes školní wi-fi. Mohl by z toho bejt trapas.
- No nazdar! - Čau, kámo.
- Jak to jde? - Jo, dobře.
Mluvím tu Willemu do duše,
že jestli chce do veslařskýho týmu, musí cvičit.
- Auguste… - No ne?
Jak mu to jde?
Upřímně řečeno, nevím, jestli má stejný drajv jako ty a já.
- Je trošku… línej. - Už mi toho bráchu dej.
- Když jsem přišel, tak spal. - Fakt?
Ale zapracujeme na tom, že jo?
Už musím jít. Ale rád jsem tě viděl, jako vždycky.
- Měj se. - Ty taky.
A ty, Wille, zítra ať máš vyhoněno a jsi připraven vystartovat v šest ráno.
Jo?
Bezva.
Ahoj, Wilhelme.
Ahoj, Eriku.
- Jak to jde? - August mi začíná lízt na nervy.
Je takovej vždycky?
Jo, vždycky byl celkem intenzivní, ale ber to s nadhledem…
„Intenzivní?“ On je hysterickej.
Každýmu jinýmu jsou ty věci putna.
Měl to celkem těžký. Škola je v podstatě jeho život.
Víš přece, že ho tam jeho máma poslala, když si jeho táta vzal život.
Co? Ne.
Věděl jsem, že umřel, ale ne…
že se zabil.
- Možná jsi ještě byl moc malý. - „Moc malý“?
Nebo mi to někdo zapomněl říct, jako obvykle.
Můžeme si zavolat pozdějc? Musím na trénink.
Asi jsem moc línej, ale…
Zavolám ti po tréninku, jo?
- Jasně. - Dobře, čau.
Sorry.
Venku je to fajn, co?
Jo, je to fajn.
Už jen 20 sekund! To dáte.
Zvedni prdel, Nilsi!
Tři, dva, jedna. A odpočineme si.
Super.
Ty vole.
Poslyš.
Peníze za…
Za ten alkohol.
- Promiň, úplně jsem zapomněl. - V pohodě.
Ale mám v tom dost peněz.
Napiš mi kolik a já ti je pošlu.
Jasně.
Dobře.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Vincente.
- Je tu Vincent? - Ne.
- Vincente. - Co je?
Seženeš mi další?
Co? Už?
Kolik jich bereš?
Seženeš mi je, nebo ne?
Ne, to nepůjde. Psychiatra jsem změnil už několikrát.
Došly mi.
Takže…
Objednal jsem si je už před měsícem, ale asi se zasekly na celnici.
Ale no tak.
Víš, jak mi na letošku záleží. Musím být ve špičkový…
Klid.
Běž za poradcem a nech se vyšetřit.
Tohle tempo já nedávám.
Za tím socanem v sandálech?
Víš, že nemám ani ADHD. To nevyjde.
No…
A je to.
Ještě ji použijeme.
Dobře…
No…
Dáš si něco k pití?
Jo, jasně.
Myslím, že mám ADHD.
ADHD? Proč si to myslíš?
Mám problémy se soustředěním.
Aha.
Víš, co ty problémy způsobuje?
- Prosím. - Děkuju.
Ne, teda víte… Někdy se mi úplně točí hlava.
Určitě to znáte.
Máš…
Máš problémy se spaním?
Ano.
Buší ti srdce?
- Bum, bum, bum… - Přesně.
A závratě?
Bolesti hlavy? Hrozný tlak na hrudi?
Víš, Auguste, to všechno jsou jen příznaky stresu.
A stres je tady bohužel častý problém.
Zvlášť v posledním ročníku. Navíc jsi prefekt a kapitán týmu.
- To mě nestresuje. - Ne? A co tedy?
Není to jasné?
Mám co dělat, abych vydržel sedět. Určitě to vidíte.
- Rozumím. - Jo.
Potřebuju vyšetřit.
Aha. Můžu tě vyšetřit, to není problém.
Nejlíp hned teď.
Vyšetření ale trvá mnoho týdnů.
Pak se musí udělat důkladné rozhovory s lidmi, kteří tě znají,
kteří tě znají od dětství.
Kupříkladu rodiče.
Asi úplně nechápete, co se vám tu snažím říct.
Potřebuju vyšetřit. Nejpozdějc tenhle týden.
Moje rodina je pro tuhle školu důležitá.
Moje výsledky jsou pro tuhle školu důležité.
Když se dostane ven, jak neochotně…
Auguste, okamžik. Řekl jsem, že tě rád vyšetřím…
Trvá to ale několik týdnů. Je to dlouhý proces, s tím nic nenaděláš.
No, to by pro dnešek bylo všechno.
Tyhle hodinky mám 40 let a pořád fungujou.
Ještě jednu věc.
Kdyby sis s někým chtěl promluvit, jsem tady.
Děkuju… za nic.
Čau.
Tohle je podle mě na veslování nejlepší.
Že takhle spojuje lidi.
Podle mě je to vážně nádherný.
Sociální, etnická příslušnost… nezáleží na nich.
Každý má stejné příležitosti.
- Ne? - Jasně.
- Jdu do knihovny. - Jasně, ale…
Uvidíme se na tréninku, co?
Dneska nemůžu.
Jestli chceš být v týmu, trénink nemůžeš vynechat.
Zklameš ostatní v týmu.
Jasně, dneska ale nemůžu.
Pořádně se tu nemůžu soustředit.
Počkejte! Musíte přijít na večer s hororem.
V pátek.
V Panském sídle.
Oba dva.
Dobře.
- „Hubba Bubba, extra dlouhé.“ - To je moc milý.
Že se takhle staráš o školní magory.
Jdi do prdele, Auguste.
Bacha, aby ses nenakazila.
Sara není magor. Jasně, má svoje diagnózy, ale je…
Je tu ze všech nejopravdovější.
Jaký má diagnózy?
Aspergera a nějaký ADHD.
WILHELM: ČAU, TADY WILLE. PROČ JSI NEMOHL NA TRÉNINK?
SIMON: KÁMOŠKA MÁ ZÁPAS… SLÍBIL JSEM, ŽE TAM BUDU
POJĎ S NÁMI, JESTLI SI TROUFNEŠ
WILHELM: KDYŽ ODEJDU, AUGUST BUDE VYŠILOVAT
SIMON: JASNĚ, NETROUFNEŠ SI
Tak jdeš?
Sakra, ne, asi to nepůjde. Nějak mi není dobře.
A nechceš něco přinést?
Ne, díky, v pohodě. Asi zůstanu tady a půjdu brzo spát.
Taky vás nechci nakazit. Trochu mě bolí v krku.
Chápeš ale, že tě do závodní čtyřky nemůžu zařadit jen tak.
- Když nebudeš chodit na trénink. - Chápu.
Odpočiň si. Až ti bude líp, vrátí se ti bojový duch.
- Co? - Jo.
Super.
Ty na to máš!
Dobře. Odpočiň si.
Tak zatím.
WILHELM: PŘI…
WILHELM: PŘIJDU
- Dobrý den. - Dobrý den.
Bohužel, karty nebereme.
Dobře, můžu zaplatit Swishem?
Ne, musíte si stáhnout aplikaci a zaplatit jako ostatní.
Dobře.
Čau.
- Jak se máš? - Jak se máš?
- Já dobře. Ty? - Taky.
Bydlíš tady od malička?
Jo.
To je fajn.
Jo, je to v pohodě.
Nedá se toho tady moc dělat.
Teda…
Všichni dělají to samý a každej zná každýho.
- Takže… - To mi připomíná můj život.
- Děláš si srandu? - Ahoj, princi.
Ahoj.
- Máš se? - Dobře. A ty?
Dobře.
- Rád tě vidím. - Já tebe taky.
- Tohle je Wilhelm. - Čau.
- Ayub. - Wille. Těší mě.
Sakra, dáte si?
Já pro něco dojdu…
Zařídím to, v pohodě. S kečupem a hořčicí?
- Jo. - Vařený, nebo grilovaný?
- Grilovaný. - Dobře, díky.
Ty vole, takže princ…
Co se děje?
Líbí se ti?
Co? Co to povídáš?
Já to na tobě vidím. Brácho, on se ti fakt líbí.
Ne, já nevím.
„Vařený, nebo grilovaný?“
Musel to říct za tebe. Co se děje?
- Fakt se ti líbí. - Přestaň, už jde.
- Tady. Grilované neměli. - Do toho, Rosh!
Makej, Rosh!
Paráda, Rosh!
Rosh!
Dělej, Bjärstade!
Výborně, Rosh! Do toho, Bjärstade!
Dělej, Rosh!
Rosh!
Do toho, Bjärstade!
Dělej, Rosh!
Jsi skvělá.
Jen tak dál, Rosh! Vem si ten míč!
Pojď, Rosh!
Do toho, Bjärstade, do toho!
Dělej, Ayube!
Alexandere?
Díky.
Mrkni na moje karty.
Ty vole.
No tak.
Jo, odhodil jsem.
Mám úplně debilní karty.
Tu si vezmu.
Bylo to poučný?
- Tuhle odhodíš? - Jo.
Fakt máš špatný karty?
Čau. Sorry, udělalo se mi líp.
Myslel jsem, že nevadí, když půjdu ven s pár kamarády.
Ptám se, jestli to bylo poučný.
Co jako?
To socanský safari.
Určitě chápeš, že tohle nemůžu dovolit.
Bez povolení jsi opustil areál školy.
O povolení musí požádat každý.
Do konce týdne vezmeš za Alexandera službu na večeři.
- Dobře. - Možná by bylo na místě se omluvit.
- Jasně, promiň. - Co jsi říkal?
Promiň.
Dobře.
- Můžu… - Ne, víš co?
Měl bys dávat bacha na to, s kým se stýkáš.
Jasný?
Ty krávo.
Zvlášť, když tě využívají, ať mají víc zhlédnutí.
Do toho, Bjärstade, do toho!
Víš, co se stalo minule.
Do toho, Bjärstade, do toho!
Do toho!
- Ahoj. - Ahoj.
Vynechals večeři.
Jo.
Já…
Ztratil jsem pojem o čase.
Ztratil jsi pojem o čase?
Jak to? Stačí sledovat hodinky.
Co děláš?
No…
Ukazoval jsem Wilhelmovi Bjärstad.
Wilhelmovi?
Vždyť jsi říkal, že si na téhle škole kamarády nenajdeme.
Jo, ale lidi se mění.
Nejde v královské rodině o to, že se nemění?
WILHELM: MOHL BYS SMAZAT TO STORÝČKO SE MNOU?
PROMIŇ…
MRAVY A ETIKETA
Není to horký?
V pohodě. Můžeš se mnou mluvit švédsky, Maddie.
Já vím, ale nechci působit jako idiot.
Tak jo.
August se asi snaží zničit moji šanci na chození s Wilhelmem.
To si teda piš.
Prostě udeř na Wilhelma a dej mu najevo, co chceš.
Dost.
Auguste, můžeš na okamžik?
Samozřejmě, paní ředitelko.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jen chci připomenout školné za toto pololetí.
- Tomu nerozumím. - Ještě není zaplacené.
A matce se nemůžu dovolat.
To je zvláštní.
Víte co? Odcestovala.
- Myslela jsem si to. - To je ten důvod.
Řeknu jí, ať se vám ozve.
Dobře. Opatruj se.
- Dobrý den, Auguste. - Dobrý den.
Musím…
Ty máš ADHD, viď?
Jo.
Super.
Čeká mě vyšetření na ADHD.
No…
Ty nebereš žádný léky, viď?
Beru.
- Jo? - Elvanse, 50 miligramů.
Dobře.
Bude ti to připadat divný, ale…
Nemohla bys mi jich pár prodat?
- To je nelegální. - Jo…
Proč mám dělat něco nelegálního?
Myslel jsem si, že když Simon sehnal…
Musíme si promluvit o veslování. Hned teď.
Pojď ven, jestli ti to nevadí.
Nechci, abys s ní mluvil.
Sorry.
Ale… co ten tvůj kontakt?
- Neprodává něco. - Ne.
Za co mě máš?
Chci jen ty debilní prachy.
Co kdybych ti dal dvojnásobek, když mi seženeš prášky?
No tak.
Je to super obchod.
Fajn.
Co kdybys příště vzal i Saru? Rád bych vás viděl spolu.
Myslím, že na to není připravená.
Máš to tu hezký.
Můžeme si pak trochu zahrát.
No, problém je v tom…
Nevím, jak dlouho tu můžu zůstat.
Hele…
Ty peníze…
Za pití pro tvoje kámoše.
Jasně, já vím. Promiň.
Už jsou na cestě.
Věř mi.
Na cestě?
Na jedno kafe ale čas máš, ne?
Jo.
- Ty, Simone… - No?
Někdy zas musíme zajít na koncert.
Jasně.
Jako kluk jsi chodil rád.
Pamatuješ, jak jsme se Sarou ve Stockholmu viděli Eek-A-Mouse?
No jasně.
- Vzal jsi dvě lžičky? - Jo.
Vyměnit!
Ty vole.
Kdy dostanu peníze?
Nástup!
Jak jistě víte, Simon sem dochází.
Je to pravej domorodec.
Není se za co stydět. Musel bojovat, aby sem mohl chodit.
Určitě víc, než kdy musel bojovat kdokoliv z vás.
Je to obdivuhodné.
Učme se od Simona.
Probojoval se vzhůru a teď je tady, mezi námi.
Otevřely se mu možnosti.
Simon je…
ztělesnění sociální mobility.
Jsem na tebe pyšný.
Co koukáte? Běžte makat!
Co to sakra bylo?
Zavolejte, až budete chtít vyzvednout.
- Tak jo. - Díky, mami.
- Ahoj. - Počkat, kde mám telefon?
Tady.
Je skvělé, že vás sem pozvali.
Jo.
- Že jo? - Jo.
Tak jo.
- Tak zatím. Čau. - Čau.
- Bavte se. - Díky.
Nepřijde ti zvláštní, že nás Felice pozvala?
Myslím, že mě má ráda.
Ale nevím, o čem se s ní budu bavit, když ne o Rosseauovi.
To bude v dobrý.
Cale?
Nějak se mi to nezdá, měli bychom se vrátit na silnici.
To je šílený! To je kurva šílený! Becky!
Becky!
Beck!
- Tohle má bejt horor? - Nech toho.
Tohle vám přece nemůže nahánět hrůzu.
Nekaz nám to. Nikdo tě tu nedrží.
Můžeš klidně odejít.
- Nebuď takovej suchar. - Sklapni!
- Přestaň! - Nech toho!
- Sklapni! - To je trapný.
Řekni mu, ať toho nechá.
Začínám tu z toho trochu vyšilovat. Co budeme dělat?
Vypadneme odsud.
Hlavně nesmíme ztrácet hlavu.
A co ten kluk?
Teď jde o nás.
Zůstaň tam, kde jsi. Nehýbej se.
Nekřič.
ŠKOLA PATŘÍ VÁM NESETE ODPOVĚDNOST ZA JEJÍ ODKAZ
Čau.
Ahoj.
V pohodě?
Jo.
Bylo tam horko, potřeboval jsem trochu vzduchu.
A ještě mě vzala křeč do nohy.
Jsi v pohodě?
Jo.
Já nejsem…
Nejsem… Stůj, počkej!
Nejsem… Promiň. Nejsem…
Překlad titulků: Miroslav Pošta