Zar nećemo da uđemo?
Dolina ima mnogo ulaza.
Barea. Dođi da vidiš.
Gospodine.
Energijom brane
moći će da se održavaju same praktično zauvek.
Ovo je prekidač.
Sistem će ostati aktivan, ali nepromenjiv.
Za svaku izmenu potrebno je ubacivanje u računar
zajedno sa šifrom i funkcije će biti odblokirane.
Tok infuzije, dotok energije,
ili otvaranje kapsule.
Poput ključa.
Ključa koji je nemoguće kopirati.
I on?
Ali gospodine?
Rekli ste da ćemo ga predati.
Rekao sam da radim za Deveto odeljenje, što je tačno.
Ali odsad nadalje, radiću na svoj način.
Nefenberg je moj džoker za pregovaranje.
To je problem? -Ne, gospodine.
U redu. Spremni smo. Pokupi sve i idemo.
Garsija i Ortis, uvek na oprezu.
Hajde! Pažljivo! Idemo!
Proveravam sisteme.
Gospodine!
Oče.
GARSIJA!
Gospodine Garsija!
Mrtav je?
Jebemti! Koji kurac radiš? -Zovem policiju.
Ne! -Odveli su Antoniju!
Silvija, vodi ga u bolnicu. -Stani. Šta ćemo s g. Manolom?
Ostaje ovde.
G. Haime sigurno ima spremnu priču.
Stani. Šta ćemo s g. Garsijom?
Pomozi mi. Unećemo ga.
Stani. Mora da je ovde negde.
Šta čekaš? Hajde, pomozi mi!
Ćenćo.
To je to? -Da.
Ova mašina može da mi spase život?
Koristili smo istu ovakvu pre 60 godina. Uspešno.
Znaš li kako da je aktiviraš? -Ne, ali postoji neko ko zna.
Živimo u nesigurnim vremenima. Španiju čeka kriza.
Zato sam odlučio da odložim svoje penzionisanje
i opet da se kandidujem na izborima kao kandidat svoje stranke.
Kada ste doneli tu odluku, g. Seihase?
Pa... -Biskupe.
Kako se usuđuješ da dođeš ovamo?
Video si metež koji si uzrokovao, g. predsedniče?
Ne. Nećemo unapred da slavimo.
Sve je već spremno za slavlje.
Haime, ovo nije pravo mesto.
Imaš li ti bolje?
Moram da počnem sve da organizujem, da sazovem sastanak sa svojim timom.
Ne.
Ti moraš samo da se rukuješ s ljudima i izgledaš tužno.
Ja ću preuzeti kako sam ti rekao.
Imam zakazano kod onkološkinje.
Nemoj to da propustiš.
Još šest meseci i onda možeš da odeš da umreš gde god želiš.
Vidimo se sutra u sedištu.
Benito, nalazim se ispred Kongresa.
Dođi po mene.
Da?
Misija izvršena. Sada možeš da osvojiš svet bez prepreka.
Trebaće mi malo više od tvoje reči.
Proveri telefon.
Primljeno. -A sada mi pošalji šifru.
Kako znam da neće eksplodirati kada je unesem?
Vinterse.
Ako sam ja to pomislio, možda si i ti.
Zato sam se pobrinuo da sa mnom bude osoba kojoj ne želiš da naudiš.
Ostavi me!
Tata? -Antonija!
Lepo se ponaša.
Zašto?
Misliš da bih verovao tipu koji me unajmio da mu ubijem prijatelja?
Šifra je ispravna, kunem se.
Verujem ti, ali želim još nešto. -Šta to?
Da napustim Španiju s ocem bez ikakvih problema.
Želim papire za obojicu i helikopter u Dolini.
Veliki. -To ne mogu da ti obezbedim.
Možeš i hoćeš. Sada si na čelu zemlje.
Ostavi me! -Nemoj da joj naudiš, molim te.
To više ne zavisi od mene. -Vinterse.
G. Haime! Ovde! -Da, stižem.
Benito! -Šta je bilo?
Vodi me odavde. -Odmah.
Dobro ste? -Da! Vodi me odavde.
Vode. Vode!
Izvolite.
Šta se dogodilo?
Zovi Kvatro Vjentos i nabavi helikopter.
"Eko Čarli" s dovoljno goriva za dugi let.
Kuda idemo? -Ne mi. To je za Vintersa.
Oteo je Antoniju. Odveo ju je nakon što je ubio Garsiju i Manola.
Ako mu ne damo ono što želi... -Šta još želi?
Možemo da napunimo helikopter ljudima, šta kažete?
Vinters će biti mrtav čim kroči u njega. -Mogao bi da mi ubije kćerku.
Pobrinućemo se da je pre oslobodi.
Vinters je rođen za to. Stvoren je za to.
Radi to 60 godina i još je živ.
Ako pokušamo da ga prevarimo
i ako primeti da nešto ne ide kako on želi, ubiće je.
Sve sam uništio, Benito. Sve!
Smirite se, gospodine. Bez brige.
Dobro ste? Čekajte me ovde.
Da nisi ni pokušao. Reci Haimeu da izađe.
G. Haime, žele da razgovaraju s vama.
Barea. Ćenćo.
Dobro veče, g. Ortise. -Imaćete vremena za pozdrave.
Garsija je mrtav.
Nemac je dobro odradio posao, zar ne?
Ali ti možeš da ga spaseš.
Rekao si da je mrtav. -Znam šta sam rekao.
Zna i on.
Možeš da ga spaseš i učinićeš to
jer znaš da jedino on može da ti vrati kćerku.
Gospodine! Uređaj.
Ako su unutra osobe poput tebe,
trebalo bi da razmisliš o tome. -Ćuti.
Nisam sigurna da svetu treba toliko usranih ubica.
Ćuti, rekao sam. -Mirno.
Stvarno misliš da je moj otac gori od tvog?
Ovde si jer je tvoj otac
iskorišćavao, lagao i izdao sve osobe koje je upoznao.
To uključuje mog oca, Garsiju, mene...
I tebe.
Mene je otac barem lagao da bi me zaštitio.
A tebe? Tebe je otac napustio.
Spremno je, gospodine.
Kardiopulmonalna i moždana aktivnost stabilne.
Šta se događa? -Ne znam. Puls se odjednom ubrzao.
Vazduha! -Opusti se. Smiri se.
Vazduh! Treba mi vazduh.
Treba ga izvući odavde. Brzo!
Koliko je već u ovom stanju? -Gotovo sat vremena.
Prekasno je? -Ne znam.
Brzo!
Pusti me! Pusti me!
Ne funkcioniše. -Šta se događa?
Benito. -Gospodine?
Proveri priključke i dotok energije.
Izgleda da je sve kako treba.
Opet, jebemti!
Probudi se, molim te.
Koja je godina?
Tri, dva, jedan...
Ništa. -Jebemti!
Šta je? -Jedinica ne reaguje.
Nije održavana decenijama.
Šta ćeš učiniti? -Ništa! Ne možemo ništa!
Infuzija ne može da ide krvotokom bez električne energije u kapsuli.
Beskorisno smeće!
Ne znam kako funkcioniše, ali mogu da je pregledam.
Ne. Nema vremena!
Nemam vremena.
Gde je ptičica? -Daj mi kćerku na telefon.
Molim te, Vinterse.
Antonija, dobro si? -Da.
Jesu li ti gadovi naudili? -Dobro sam.
Bez brige. Sve će se rešiti, obećavam.
Antonija... -Dovoljno je bilo. Helikopter.
Potvrđen je. Stiže za 45 minuta.
Dobro. Poslaću jednog od svojih ljudi po njega.
Ipak si čovek od reči ako te dovoljno pritisnu.
Onda je oslobodi.
Mogao bih ili bih mogao da razmišljam kao ti.
Molim te, Vinterse.
Ne. Možda si napunio helikopter policijom,
postavio uređaj za praćenje ili misliš da nas srušiš.
Imaš mnogo opcija. -Učinio sam ono što si tražio.
Nastavićeš to da radiš dok je ona kod mene.
Zato ću je zadržati još malo. Ili dok ne umreš, videćemo.
To će ionako biti uskoro.
Potraži špric.
Šta?
Špric. Ovo je medicinsko postrojenje, mora biti negde.
21. vek...
Smiri se. Još moraš da se navikneš...
Ne tretiraj me kao budalu.
Ja sam dizajnirao te kapsule.
I radile su 60 godina.
Neverovatno.
Odlazimo. -Kuda?
Kao prvo, napuštamo Španiju, a zatim ćemo videti.
Evropa će dočekati mog oca raširenih ruku, devojčice.
Kuda ćeš?
Nisam devojčica. -Jesi.
Jako glupa. -Gospodine.
Dovoljno smo traćili vreme. Nosite je u auto.
Ne! Pustite me!
Pronašao sam jednu. -Dobro.
Šta je to? -Infuzija.
Održavala ga je sve ove godine u životu.
Kada kapsula funkcioniše, hrani Garsijino telo.
A kada ne funkcioniše? -Onda improvizujemo.
Šta ćeš učiniti? -Snažno da bi prošla kroz grudi.
Gospodine, sigurni ste? -Ne.
Hajde, jebemti!
Nije moguće. Jako je snažan.
Najsnažniji čovek na svetu.
Mora da uspe.
Probudi se, stari prijatelju. Trebaš mi.
To!
Ostavi ga!
Molim te. -Pusti ga, dođavola!
Smiri se. -Gade!
Vinters je odveo Antoniju. -To je istina?
Da. Oteli su je nakon što su pokušali da vas ubiju.
Prevario me je. Dogovor je bio da mu predam Nefenberga.
Nefenberg je živ?
Pobeći će s njom ako ih ne zaustavimo.
Platiću za sve što sam učinio, samo pomozi Antoniji.
Imamo jako malo vremena. Molim te!
Molim te! -Gde je?
U Dolini.
Ne može da se suoči s njim ovakav.
Ne znamo da li je infuzija delovala.
Vinters bi mogao da ga ubije jednom zauvek.
Imam gotovo 100 godina. Dovoljno sam živeo.
Ako ne staneš, iskočiću...
Ućuti. -Neću!
Slušaš li me? -Ćuti ili ću te ja ućutkati.
Jasno?
Koji kurac? Ubrzaj.
Jebemti!
Garsija! -Raznesi ga!
To! Mrtav si, gade! Jebeno mrtav!
Začepi! -Neću!
Ubrzaj, jebemti!
Izbaci je.
Ostavi me!
Ne!
Antonija!
Skidaj ovo s mene.
Dobro si? -Da.
Garsija. Živ si. Živ si.
Izvoli, obuci ovo. Brzo. -Mislila sam da si mrtav.
Šta je?
Garsija. -Antonija je dobro.
Garsija, gde mi je kćerka? -Sa mnom.
Hvala ti. Mogu li da razgovaram s njom?
Stiže kod tebe. -To je bio moj otac?
Čeka te na ulazu u Dolinu.
U onom smeru, malo više od kilometra udaljenosti. -Šta ćeš ti?
Zaustaviću Vintersa i Nefenberga.
Ne, nemoj. Odgovor je ne.
To je jedina stvar u kojoj se slažem s tvojim ocem.
Kreni.
Sve je spremno, gospodine.
Ostvaritću kontakt kada stignemo u Francusku.
Idemo. -Da, gospodine!
Šta je plan?
Imamo kontakte, možemo tamo da ostanemo neko vreme.
Izgradiću ti labos kako bi mogao da nastaviš sa svojim eksprimentima.
Jebemti. Pažnja!
Ne, tamo gore!
Tamo gore, ubijte ga!
Tamo!
Stoj! Stoj!
Tamo je!
Sranje. Napuni! Municija!
Odlazimo. -Savršen je.
Dođavola i sve!
Stvarno? Ostavićeš ga u životu?
Nećeš se suočiti s njim?
Moramo da krenemo inače...
Toliko ga se bojiš?
Probudio si me iz 60-godišnjeg sna
da bih opet gledao tvoj neuspeh?
Koliko puta moram da te ubijem?
Kćeri... -Tata, ne čekaj me. Neću doći.
Idi kući. -Kako to misliš?
Zdravo. -Antonija!
Opaka mala.
Nije baš lep prizor, zar ne?
Opusti se.
Moj otac je pokušao da popravi ono što su probali na tebi.
Da poboljša formulu.
Hteo je da me učini besmrtnim.
Mene. Ne tebe.
Funkcionisalo je neko vreme.
Ćelijska regeneracija je funkcionisala, ali onda...
Dogodilo se ovo.
Godinama tražim protivotrov, lek, ali...
Nisam svoj otac.
Jedino što imam jeste lek koji jedva umanji bol.
Trunem.
Dopusti da odemo. Nikada nas više nećeš videti.
Moj otac će moći da radi i pronaći će lek za ovo prokletstvo.
Tvoj otac nam je obojici uzeo život.
Tebi i meni.
Znaš da to ne mogu da dozvolim.
Razumem.
Antonija... Antonija, odlazi.
Ne. Garsija, ne mogu da te ostavim. -Odmah!
Ne!
Garsija!
Oče...
Garsija...
Ovde sam. Probudi se. Garsija, molim te...
Dao si mi reč...
Antonija, dođi.
Kakvu reč?
Antonija. -Kakvu?
Da ću se predati kada budeš na sigurnom.
Ali možda postoji drugi način.
Sve sam učinio za Španiju. Još to mogu da popravim.
Mogu da ti sredim novi život.
Kunem se. Kunem se kćerkinim životom.
Nema više misija ni Devetog odeljenja.
To si hteo, zar ne? Da završiš sa svim.
Da pobegneš od svega.
Samo kukavice beže.
Antonija, skloni se.
Prvo ćeš morati mene da ubiješ. -Ne govori gluposti.
Tata, dosta je. Gotovo je.
Kako ne shvataš? Gotovo je.
Dušo, ostalo mi je malo vremena s tobom.
Ne želim da idem u zatvor.
Želim da doživim tvoje venčanje i upoznam unuke.
Ne.
Gotovo je. Gotovo je, Garsija.
Dobar dan.
Ovaj razgovor se snima radi bezbednosti.
Prisustvuju agenti Gutjeres i Garido.
Recite ime i poziciju.
Biće brže ako budete sarađivali.
Haime Ortis Eksposito, direktor Devetog odeljenja.
U redu, g. Haime.
Obe strane su dobrovoljno pristale na ovaj razgovor
i nije bilo nikakve prisile.
U ime Ministarstva unutrašnjih poslova, obaveštavamo vas o novoj situaciji
nakon događaja protekle sedmice...
Imamo sve informacije
koje je vaše odeljenje sakupljalo godinama.
U zamenu za imunitet, g. Benito Alvares
ponudio je deklasifikaciju svojih dosijea.
Deveto odeljenje je trajno ukinuto,
a vi ste oslobođeni svih dužnosti.
Puno hvala svima.
Mislim da ćemo imati istorijske izbore za Španiju.
Milioni Španaca glasaće s nadom.
Glasaće bez straha...
I to je cela priča.
Istina, ne ono što svi prenose.
Šta je bilo?
Istina, kažeš. Teško ćemo je dokazati.
U suprotnosti je s izjavom Ministarstva.
I Roderovom, iza kojeg stoji Ministarstvo.
Ni Rodero ne zna šta se stvarno dogodilo.
Ispričati ono što sam ja ispričala bilo bi političko samoubistvo,
ali ako mi... Ako novine...
Ne mogu da verujem. Ne želite to da objavite.
Ne možemo, što nije isto.
Videla si stanje? Pobune na ulici.
Ljudi se nisu ovako bojali 20 godina.
Zvanična izjava je smirila stvari.
Zvanična izjava je laž. -Antonija, odrasti. Svi lažu.
Antonija, znaš... -Stani.
U redu. Shvatila sam.
Puno hvala.
Verdu. -Antonija, stani.
Tvoj ugovor. Na neodređeno.
Dobro došla.
Šta je bilo?
Neće ništa objaviti. -Stvarno?
Ali ponudili su mi posao. Autorka. Na neodređeno.
Nije loše, zar ne?
Odbila si? Odbila si?
Ne, nisam ništa rekla
jer... Ne znam da li želim da se bavim time...
Bila bi šteta da prestaneš jer je tvoj članak genijalan.
Misliš?
Jedan od najboljih koje sam čitala poslednjih godina,
a imali smo sjajnih novinara.
Hvala ti.
Želim nešto da istaknem.
Nešto nema smisla.
Kažeš da su u kripti bila dva smrznuta tela.
Garsijino i Nufenbergovo. -Nefenbergovo.
Ali zatim pišeš da su postojale tri kapsule.
Da...
Pogledaj ga. Kao da se ništa nije dogodilo.
U izjavi medijima, Rodero se prisetio trenutaka nakon oslobađanja.
Hteo je da se zahvali...
Nije ga briga za otmicu, ni za šta,
samo želi da poraste u anketama.
Svi političari su isti.
Ne mogu da verujem da je jedini čestiti čovek kojeg znam jebeni fašista.
Oprostite.
Moram da idem. Garsija se probudio.
Antonija!
Zgodna si.
Oho. Lep stan za samca.
Odakle ti novac?
Svi agenti su imali penziono.
Moje je stiglo 60 godina kasnije.
I... Jesi li glasao?
Nisam na spisku birača.
Šta ćeš sada raditi?
Ovo bi bilo lepo. -Šta to?
Ovo. Život. Spokojan.
Ali to neće biti moguće, mislim.
Nefenberg.
Neću biti miran dok god je on slobodan.
Ni ja niti iko drugi.
Već odlaziš? -Moj voz kreće za dva sata.
Mogu li da te otpratim do stanice?
Možemo tamo da se nađemo, ako želiš.
Ali prvo moram nešto da obavim.
Hvala.
Pablo, idemo.
Jako mi je žao.
Pablo, idi tamo da se igraš.
Zdravo.
Ako ti zatreba bilo šta... -Nemoj ništa da govoriš, molim te.
Ne krivim tebe. Neka ostane na tome.
Još ne mogu da verujem da si... Taj koji jesi.
Sve što sam ti rekao je istina.
Zašto si došao? Šta želiš?
Samo jedno...
Ako mi dozvoliš.
Pablo, idemo!
Pablo! Pablo!
Gde ste sada ti i Pablo?
Zasad smo kod moje rođake i njenog muža.
Moramo još da rešimo mnogo toga.
Osiguranje, testament...
Dobićemo odštetu kao žrtve terorizma.
Zašto me tako gledaš? -Kako?
Podsećam te na majku?
Jako.
Poštedeću te sramote. Ne izlazim s fašistima.
Šta znači "fašista"?
Pa... Pablo, ne trči! Ovo nije mesto!
Pablo!
Naredni voz za Alikante, peron broj dva.
Garsija.
Treba da nabavim kofer s točkićima.
Kao da tebi to treba. Imaš kartu?
Na mobilnom. Kupio sam je preko interneta.
Vidi ti njega kako je moderan.
Uspeo sam iz trećeg pokušaja.
Izgleda da sam kupio dva sedišta za osakaćene.
Kaže se "osobe s invaliditetom", ali neka ti bude ovog puta.
Naredni voz za Pariz...
To je moj voz. -Pariz? Zašto?
Nefenberg je pre 60 godina krenuo u Francusku.
Mislim da je to dobro mesto za početak potrage.
Šta ćeš ti učiniti?
Trenutno živim kod Rikija,
ali to je privremeno dok ne odlučim šta ću.
Čestitke. U moje vreme bi već bila udata i imala troje dece, ali...
I to je početak.
Nisam više videla oca.
Ne mogu...
Žao mi je. -Nemoj da mi se izvinjavaš.
Sjajna si devojka. Mnogo vrediš.
Uspećeš, videćeš.
Reci mi da ću te opet videti. Kada ga uhvatiš.
Jer hoćeš, zar ne? -Naravno.
Garsija, uvek na oprezu.
Dođi!
Srećan put.
Hvala.
Prijatan dan. Srećan put.
Hej! Javićeš mi se kada ga uhvatiš, zar ne?
Gospođo, dajte meni.
Hvala, gospodine. -Nema na čemu.
Znam da smo se upravo oprostili, ali razmišljala sam
i ne možeš da tražiš da te zovem samo Garsija nakon svega.
Znaš da smo gotovo zajedno poginuli.
I zato bih volela da znam tvoje pravo ime.
Šta kažeš?
Zovem se...
Prokleta kučka!
Ustaj, pederu!
Imate li minut, gospođice?
MEDIATRANSLATIONS
Imao je sreće što je ostao nepovređen.
Svi izigravaju žrtve.
Vladi je najviše odgovaralo da ga spasu ili da glume da su ga spasli.
Ernando je hteo krv kao i još neki.
Oko za oko. Zub za zub. "Kapetanica" za crvenog.
Nije lako kao pre.
Izgleda da se u Španiji stvari menjaju, a u stvari...
Ništa se ne menja.
Neke stvari se menjaju.
Pilar, donesi crni rum.
Moram da se vratim na radio za pet minuta.
Bez brige, imam vremena. -Pilar, gasi to.