Ne greva noter?
Dolina padlih ima več vhodov.
Barea, tu bodi pozoren.
Gospod.
Z močjo, ki jo dobimo zaradi jeza,
lahko vse deluje tako rekoč neskončno.
Tu je stikalo.
Sistem bo aktiviran, ne bo prilagajanj.
Če bi bile te potrebne, je treba ta del priključiti na računalnik,
vnesti kodo, pa bodo funkcije odklenjene.
Intravenozno dovajanje, elektrika,
odpiranje kapsul...
Kot ključ.
In nemogoče ga je kopirati.
Tudi on bo tu?
Ampak gospod?
Rekli ste, da ga bomo izročili policiji.
Rekel sem, da sem delal za Deveto, kar je resnica.
Ampak od zdaj bom ravnal na svojo roko.
Neffenberg je samo moje orodje za pogajanje.
Imaš kaj proti? -Ne, gospod.
Dobro, lahko greva. Vse poberi in na pot.
Garcia in Ortiz, vedno na preži.
Gremo, dajmo. Za mano. Na desno.
Preveri sisteme.
Gospod.
Oče...
G. Garcia.
Je mrtev?
Mater. kaj počneš? -Policijo kličem.
Ne, ne! -Antonio so odpeljali.
Silvia, pelji ga v bolnišnico. -Trenutek. Kaj bomo z g. Manolom?
Ta naj ostane tukaj.
G. Jaime ima gotovo že svojo različico razlage za tole.
Počakaj. Kaj bomo z g. Garcio?
Pomagaj mi, nesimo ga noter.
Počakaj. Nekje tukaj mora biti.
Kaj še čakaš? Pridi, pomagaj mi.
Chencho.
Je to... -Ja.
Življenje mu lahko reši.
Prav taka mu jo je že pred 60 leti.
Veš, kako deluje? -Ne, a vem, kdo se spozna nanjo.
Živimo v nemirnih časih, Španijo čaka kriza.
Zato bom počakal z upokojitvijo
in se spet potegoval za položaj predsednika.
Kdaj ste sprejeli to odločitev, g. Seijas?
No... -Škof.
Kako si drznete priti sem?
Niste opazili, kakšen cirkus ste povzročili, g. predsednik?
Ne, ne. Za zdaj je ta golob še na strehi. Ne v mojih rokah.
Jaz sem ga že ujel, zadavil in nagačil.
Jaime, zdaj ni pravi trenutek.
Bi lahko našli boljšega?
Organizirati moram vse, sklicati srečanje ekipe.
Ne.
Samo rokuj se z ljudmi in žalostno glej.
Vse bom opravil jaz, jaz imam vajeti v rokah.
K onkologu moram.
Ne zamudi pregleda.
Šest mesecev zdrži, potem lahko v miru umreš, kjer hočeš.
Se vidiva jutri v štabu.
Benito, pri vratih kongresa delegatov sem.
Tu me poberi.
Ja.
Naloga opravljena. Zdaj lahko v miru zavladaš svetu.
Več kot tvojo besedo bom potreboval.
Telefon poglej.
Prejeto. -Pošlji mi kod.
Kako naj vem, da ta vrag ne bo razneslo?
Winters.
Če sem se tega spomnil jaz, si se tudi ti.
Zato sem pripeljal nekoga, ki mu ni boš hotel škoditi.
Pusti me!
Oče? -Antonia.
Lepo se vede.
Zakaj?
Naj zaupam človeku, ki je dal ubiti najboljšega prijatelja?
Koda je pravilna. Prisežem.
Verjamem, a potrebujem uslugo. -Kakšno?
Z očetom želim v miru zapustiti Španijo.
Dokumente potrebujeva in helikopter.
Čim večji. -Ne bo šlo.
Seveda bo šlo, ti vodiš državo.
Pustite me. -Nikar ji nič ne naredite.
O tem ne odločam več jaz. -Winters.
G. Jaime, tukaj. -Že grem.
Benito. -Kaj se je zgodilo?
Proč me spravi. -Takoj.
Je vse v redu? -Ja, odpelji že.
Voda! Voda!
Izvolite.
Mi boste povedali, kaj se je zgodilo?
Pokliči Cuatro vientos in mi priskrbi helikopter.
Eco Charlie s polnim tankom.
Kam bova letela? -Ne midva. Winters.
Antonio ima. Odpeljal jo je, ko je ubil Garcio in Manola.
Če mu ne damo... -Kaj še hoče?
Helikopter naj bo poln vojakov. Kaj menite?
Winters bo mrtev, preden bo vstopil. -Še prej bo ubil Antonio.
Poskrbela bova, da jo bo prej izpustil.
Winters je bil rojen za to. Ustvarjen za to.
Že 60 let počne take stvari, pa je še živ.
Če ga poskušava ukaniti
ali če kaj ne bo šlo po njegovo, jo bo ubil.
Vse sem skvaril, Benito. Vse.
Kar mirno. Ne skrbite.
Bo šlo? Tu počakajte.
Da ne bi. Naj Jaime izstopi.
G. Jaime, z vami bi govorila.
Barea, Chencho.
Dober večer, g. Ortiz. -Pozneje boš pozdravljal.
Garcia je mrtev.
Nemec je dobro opravil delo. Ne?
Ti ga lahko rešiš.
Rekel si, da je mrtev. -Vem, kaj sem rekel.
In on tudi.
Lahko ga rešiš, in to boš tudi naredil.
On je edini, ki lahko reši tvojo hčerko.
Gospod, naprava.
Če so ljudje v teh kapsulah taki kot ti,
raje razmisli. -Molči.
Ne vem, ali svet potrebuje toliko morilskih barab.
Rekel sem ti, da molči. -Počasi.
Res misliš, da je moj oče hujši od tvojega?
Tukaj si, ker je tvoj oče izrabil
in izdal vse ljudi, ki jih je kdaj poznal. In jim lagal.
Tudi mojega očeta, Garcio, mene...
In tebe.
Meni je lagal, da bi me zaščitil.
Tebe je tvoj zapustil.
Pripravljeno, gospod.
Kardiopulmunalna in možganska aktivnost sta stabilni.
Kaj se dogaja? -Utrip je pospešil.
Zrak! -Pomiri se.
Zrak, ne morem dihati.
Ven ga spravite, hitro.
Kako dolgo je že tak? -Kakšno uro.
Je prepozno? -Ne vem.
Hitro, hitro.
Izpustite me.
Ne deluje. -Kaj je narobe?
Benito. -Gospod?
Preveri povezavo, napeljavo.
Vse je na pravem mestu.
Spet. Jebela!
Zbudi se, prosim, zbudi se.
Katero leto je?
Tri, dve, ena...
Nič. -Jebela.
Kaj? -Sistem se ne odziva.
Že desetletja ga ni nihče vzdrževal.
Kaj bomo zdaj? -Nič, nič ne moremo.
Brez elektrike ne bo tekočine s hranili v njegovi krvi.
Stara neuporabna škatla.
Ne vem, kako deluje, a naj pogledam.
Ne, nimamo časa.
Jaz ga nimam.
Kje je moj ptič? -S hčerko hočem govoriti.
Prosim, Winters.
Antonia, je vse v redu, ljubica? -Ja.
So ti prasci kaj naredili? -Nič mi ni.
Ne skrbi, vse bom uredil. Obljubim.
Antonia. -Dovolj je, helikopter hočem.
Saj ga dobiš, čez 45 minut bo tam.
Odlično. Ravno toliko potrebujemo do letališča.
Držiš besedo, če kdo pritisne nate.
Torej jo izpusti.
Lahko bi jo izpustil, a razmišljam kot ti.
Winters, prosim.
Mogoče je helikopter poln policije,
mogoče je v njem sledilna naprava ali pa nas boš sestrelil.
Možnosti je veliko. -Naredil sem, kar si prosil.
In boš še vnaprej, dokler je mala z mano.
Nekaj časa bo še z mano. Mogoče do tvoje smrti.
Ta ni več daleč.
Iščita injekcijo.
Kaj?
Injekcijo. To je medicinska ustanova, gotovo je tukaj.
V 21. stoletju smo?
Pomiri se, privaditi se moraš.
Ne imej me za tepca.
Jaz sem ustvaril kapsule
in delovale so 60 let.
Neverjetno.
Gremo. -Kam pa?
Zapuščamo Španijo. Potem bomo videli.
Evropa bo mojega očeta sprejela z razprtimi rokami.
Kam pa rineš?
Nisem več otrok. -Seveda si otrok.
In neumen. -Gospod.
Ne zapravljajmo časa. V avto z njo.
Ne, pustita me.
Našel sem jo. -Ja.
Kaj je to? -Hranilna infuzija.
Vsa ta leta ga je ohranila pri življenju.
Ko kapsula deluje, ga bo ta serum hranil.
In če ne dela? -Znajti se bomo morali.
Kaj boš zdaj? -Z vso močjo, v prsnih koš.
Gospod, veste, kaj delate? -Ne.
Daj, prekleto.
Ni mogoče. Saj je vendar tako močan.
Najmočnejši človek, kar jih je kdaj bilo.
Mora preživeti.
Zbudi se prijatelj, potrebujem te.
Ja!
Pusti ga!
Prosim. -Pusti ga!
Pomiri se. -Prasec.
Winters ima Antonio. -Je to res?
Ja. Odpeljal jo je zatem, ko te je poskušal ubiti.
Ukanil me je, čeprav sem mu dal Neffenberga.
Neffenberg je živ?
Z njo bosta pobegnila, če ju ne ustavimo.
Za vse bom plačal, samo reši Antonio.
Časa zmanjkuje. Prosim.
Prosim. -Kje so?
V Dolini padlih.
Takole se ne more soočiti z njim.
Ne vemo, ali je serum deloval.
Winters ga lahko za vedno ubije.
Na svetu sem že skoraj sto let, dovolj dolgo sem živel.
Če ne ustaviš avta, bom skočila...
Boš že tiho? -Ne.
Me slišiš? -Tiho bodi, sicer te bom utišal.
Si me razumela?
Mater, stopi na plin.
Jebela!
Garcia! -Poženi ga v zrak.
Mrtev si, kreten. Mrtvi ste, bedaki.
Zaveži že. -Ne.
Pospeši.
Vrzi jo iz avta.
Pusti me.
Ne, ne!
Antonia.
Spravi to z mene.
Si cela? -Ja.
Garcia, živ si. Živ si.
Na, ogrni se. -Mislila sem, da si mrtev.
Kaj?
Garcia... -Z Antonio je vse v redu.
Kje je moja hči? -Z mano.
Hvala. Mi jo daš?
Se že odpravlja k tebi. -Je bil to moj oče?
Čaka te v Dolini padlih.
Samo kilometer daleč moraš. -Kaj boš naredil ti?
Ustavil bom Wintersa in Neffenberga.
Vem, kaj boš rekla. Odpade.
Samo glede tega se s tvojim očetom strinjava.
Pojdi že.
Vse je pripravljeno, gospod.
Javil se bom, ko bova v Francijo.
Gremo. -Ja, gospod.
Kakšen je načrt.
Nekaj časa bova pri mojih znancih.
Postavil ti bom laboratorij, da boš nadaljeval s poskusi.
Sranje. Posluh!
Ne, tam zgoraj.
Tam! Ubijte ga.
Tam zgoraj je.
Pazite, nehajte!
Tam je.
Sranje. Napolnite. Municija!
Greva. -Popoln je.
K vragu z vsem.
Resno? Pustil boš živega?
Ne boš se soočil z njim?
Proč morava, ker...
Tako zelo se ga bojiš?
Zbudil si me po 60 letih,
da bom spet opazoval, kakšna mevža si?
Kolikokrat te bom moral še ubiti?
Ljubica... -Ne čakaj me, ne bom prišel.
Vrni se domov. -Kaj pa govoriš?
Adijo. -Antonia.
Preklemana smrklja.
Odvratno, kaj?
Ne skrbi.
Oče je poskušal izboljšati, kar je preizkusil na tebi.
Izboljšati formulo.
Poskušal me je narediti nesmrtnega.
Mene, ne tebe.
In delovalo je. Vsaj za nekaj časa.
Celična regeneracija je delovala, ampak potem...
Potem se je zgodilo tole.
Že leta iščem protistrup.
A nisem oče.
Imam samo zdravilo, ki omili bolečine.
Živ gnijem.
Dovoli nama oditi. Ne boš naju več videl.
Oče bo delal in iskal zdravilo zame.
Tvoj oče je nama obema ukradel življenje.
Tvojega in mojega.
Veš, da ne bom dovolil, da bi odšla.
Razumem.
Antonia, odidi.
Ne, ne bom te zapustila. -Takoj.
Ne!
Garcia.
Oče...
Garcia.
Tukaj sem. Zbudi se, Garcia, prosim.
Besedo si mi dal.
Antonia, pridi sem.
Kaj si obljubil?
Antonia... -Kaj?
Da se bom predal, ko boš na varnem.
Ampak mogoče lahko najdemo drugačno rešitve.
Vse, kar sem počel, sem počel za Španijo. Vse lahko uredim.
Novo življenje boš imel.
Prisežem. Prisežem na hčerkino življenje.
Nobenih misij več, pa tudi ne posebnih enot.
To si hotel, ne? Vsemu temu narediti konec.
Pobegniti.
Samo mevže bežijo.
Antonia, umakni se.
Mene boš moral ubiti prvo. -Ne govori neumnosti.
Oče, dovolj je.
Ne razumeš? Dovolj je.
Ljubica, ne bom več dolgo s tabo.
Ne maram, da me zaprejo.
Rad bi videl, kako se boš poročila. Rad bi spoznal svoje vnuke.
Ne.
Minilo je, Garcia.
Dober dan.
Obveščava vas, da bo pogovor zaradi varnosti sneman.
Sva agenta Gutiérrez in Garrido.
Navedite svoje ime in svoj položaj.
Hitreje bo šlo, če boste sodelovali.
Jaime Ortiz Expósito, direktor Devete enote.
Dobro, g. Jaime.
Do tega srečanja je prišlo prostovoljno,
brez vsake prisile.
V imenu notranjega ministrstva španske vlade, vas obveščava,
da ste v luči dogodkov minulega tedna...
Dobili smo se informacije,
ki ste jih zbirali leta.
G. Benito Alvarez je v zameno za imuniteto
ponudil dostop do vašega arhiva.
Deveta enota je za stalno ukinjena,
nobenih zadolžitev nimate več.
Najlepša hvala vsem.
Mislim, da bodo te volitve za Španijo zgodovinske.
Na tisoče Špancev bo volilo z upanjem,
brez strahu, da bi...
In to je vsa zgodba.
Resnica. Ne tisto, kar pišejo ostali.
Kaj je narobe?
Resnica, praviš. Težko bi jo bilo dokazati.
Ministrstvo ima drugačno različico.
In ujema se z Roderovo izjavo.
Rodero ne ve, kaj se je v resnici zgodilo.
Če bi razkril, kar sem povedala, bi naredil politični samomor.
Ampak če časopis...
Ne morem verjeti. Nočete objaviti tega.
Ne moremo, kar je nekaj drugega.
Ne vidiš, kaj se dogaja? Ljudje protestirajo.
Že 20 let jih ni bilo tako strah.
Uradna različica jih je nekoliko pomirila.
A ni resnična. -Odrasti že.
Boš videla... -Počakaj.
Prav, razumem.
Najlepša hvala.
Verdu. -Počakaj.
Tvoja pogodba. -Za nedoločen čas.
Dobrodošla med nami.
Kaj je bilo?
Nič ne bodo objavili. -Res?
Ponujajo pa mi stalno službo urednice.
To pa ni slabo. Ne?
Si jo zavrnila?
Nič nisem rekla.
Ne vem, ali bi še opravljala to delo.
Škoda bo, če ga ne boš, tvoji članki so odlični.
Se ti zdi?
Med najboljšimi, kar sem jih brala.
Pa naš časopis nima malo dobrih novinarjev.
Hvala.
Ampak nekaj te moram opomniti.
Nekaj se ne ujema povsem.
Praviš, da sta bili v kripti dve zamrznjeni osebi.
García in Nuffenberg. -Neffenberg.
Ampak rekla si tudi, da so bile kapsule tri.
Ja...
Poglej ga. Vede se, kot da se ne bi nič zgodilo.
Rodero je v svoji izjavi obujal dogodke po njegovi rešitvi.
Hotel se je zahvaliti...
Za nič ga ne briga, tudi za ugrabitev ne.
Zanj je pomembno samo, da njegova priljubljenost raste.
Politiki so vsi enaki.
Ne morem verjeti, da je edini spodobni človek prekleti fašist.
Dovolita.
Mudi se mi. Garcia se je zbudil.
Antonia...
Zelo si čedna.
Ej, lepo stanovanje za samskega moškega.
Od kod ti denar?
Vsi agenti smo imeli pokojninski sklad,
moj je v rabi 60 let pozneje.
In? Si glasoval?
Nisem na seznamu volilnih upravičencev.
Kaj boš zdaj?
Tole ne bi bilo slabo. -Kaj?
Tole, življenje. V miru.
Ampak ne bo tako preprosto.
Neffenberg.
Ne morem živeti v miru, če vem, da je na prostosti.
Ne jaz ne nihče drug.
Že odhajaš? -Vlak imam čez dve uri.
Te lahko pospremim do postaje?
Lahko se dobiva tam, če hočeš.
Ker imam prej še nujen opravek.
Hvala.
Pablo, greva.
Žal mi je.
Pablo, teci in se igraj.
Živijo.
Če kaj potrebujeta... -Prosim, nič ne govori.
Ničesar te ne obtožujem. Naj ostane pri tem.
Še zdaj ne morem verjeti, da si... kar praviš, da si.
Vse, kar sem ti povedal, je res.
Zakaj si prišel? Kaj bi rad?
Za zdaj samo eno stvar...
Če mi dovoliš.
Pablo, šla bova.
Pablo, Pablo!
Kje stanujeta zdaj?
Pri sestrični in njenemu možu.
Marsikaj morava še urediti.
Zavarovalnino, oporoko...
Dobila bova odškodnino, ker sva bila žrtvi terorizma.
Zakaj me tako gledaš? -Kako?
Te spominjam na mamo, kaj?
Zelo.
Naj ti prihranim zadrego... Ne hodim s fašisti.
Kaj pomeni "fašist"?
No, saj ne pravim... Pablo, ne tekaj.
Pablo!
Naslednji vlak do Alicanteja prihaja na drugi peron.
Garcia.
Tak kovček na kolesih potrebujem.
Ti pa res ne. Imaš vozovnico?
V telefonu, prek spleta sem jo kupil.
Poglej se, kako si moderen.
No, trikrat sem poskušal.
Zdi se mi, da sem kupil dva sedeža za invalide.
Zdaj jim pravimo "osebe z oteženim gibanjem".
Prihodnji vlak do Pariza...
Moj vlak. -Zakaj Pariz?
Neffenberg je nameraval odpotovati v Francijo pred 60 leti.
Tam bom začel iskati.
Kaj boš ti?
Trenutno živim pri Rikiju.
Začasno. Potem se bom že znašla.
V mojem času bi bila že poročena in imela bi tri otroke.
Ampak tudi to je nekaj.
Očeta nisem videla.
Ne morem ga obiskati.
Oprosti. -Ne opravičuj se.
Neverjetno dekle si. Veliko si vredna.
Vse bo v redu, boš videla.
Reci, da te bom še videla. Ko ga boš ujel.
Ker ga boš gotovo ujel, ne? -Brez skrbi.
Garcia, vedno na preži.
Pridi!
Srečno pot.
Hvala.
Dober dan. Srečno pot.
Me boš obvestil, ko ga boš ujel?
Gospa, naj vam pomagam.
Hvala, kavalir. -Malenkost.
Vem, da sva se pravkar poslovila, ampak razmišljam...
Ne morem te klicati Garcia. Ne po vsem, kar sva prestala.
Skoraj bi naju ubili.
Res bi rada izvedela tvoje pravo ime.
Kaj praviš?
Moje ime je...
Kuzla prekleta!
Vstani, peder!
Imate trenutek časa, gospodična?
Srečo ima, da si je rešil kožo.
Vsi se na koncu izdajajo za žrtve.
Vlada ga je morala rešiti ali se vsaj pretvarjati, da ga je rešila.
Hernando in nekateri drugi so bili željni krvi.
Oko za oko. Kapitanka za rdeče.
Stvari niso tako preproste.
Zdi se, da se stvari v Španiji spreminjajo,
a se v resnici nič ne spremeni.
Nekatere se spremenijo.
Pilar, prinesi mi temni rum.
Čez pet minut moram biti na radiu.
Ne skrbi, jaz imam čas. -Pilar, ugasni to neumnost.