Няма ли да влезем?
Долината има много входове.
Бареа. Слушай внимателно.
Господине. - С мощността от язовира
системата може да се поддържа на практика вечно.
Това е превключвател.
Системата ще остане активирана, но непроменена.
Всяка модификация трябва да мине през компютъра.
Въвеждаш код и отключваш функциите.
Потокът на серума и храненето.
Или отварянето на капсулата. - Като ключ.
Невъзможен за копиране.
И той ли?
Но, господине? Казахте, че ще го предадем.
Казах, че работя за Девети отдел, и това е вярно.
Но ще действам по свой начин.
Нефенберг е просто разменна монета.
Някакъв проблем? - Не, господине.
Добре. Готови сме. Събери всичко и тръгваме.
Гарсия и Ортис, винаги нащрек.
Хайде.
Давайте. Насам.
Проверете системите.
Господине!
Татко.
Г А Р С И Я !
Г-н Гарсия!
Мъртъв ли е?
Мамка му! Какво правиш? - Викам полиция.
Недей! - Отвлякоха Антония.
Закарай го в болница, Силвия! - Какво ще правим с г-н Маноло?
Ще остане тук.
Каквото и да е измислил Хайме, сигурно вече е подготвено.
А какво ще правим с г-н Гарсия?
Помогни ми да го вкараме вътре.
Стой. Трябва да е някъде тук.
Какво чакаш? Помогни ми.
Ченчо.
Това да не е... - Да.
Тази машина може да го спаси.
Използвахме подобна капсула преди 60 години.
Знаеш ли как да я пуснеш? - Не, но има човек, който знае.
Живеем в несигурни времена. Испания е изправена пред криза.
Затова реших да отложа пенсионирането си
и отново да се кандидатирам за президент.
Кога взехте това решение, г-н Сейхас?
Добре. - Монсеньор.
Как смееш да идваш тук?
Не видя ли какво вълнение предизвика?
Да не си правим сметката без кръчмаря.
Масата е сложена. Може да ядем.
Не тук, Хайме.
Сещаш ли се за по-добро място?
Трябва да организирам всичко, да свикам екипа.
Не.
Работата ти е да поздравяваш хората и да изглеждаш опечален.
Аз ще се погрижа за всичко останало.
Имам час при онколога.
Не го пропускай.
Шест месеца. После може да умреш където пожелаеш.
Ще се видим утре в централата.
Бенито, аз съм на входа на Конгреса.
Ела да ме вземеш.
Слушам те. - Мисията е изпълнена.
Сега може да превземеш света.
Ще имам нужда от нещо повече от твоята дума.
Виж си телефона.
Получих снимката. - Сега ми прати кода.
Сигурно ли е, че няма да гръмне? - Винтерс.
Щом ми хрумва, и ти си се сетил.
Затова се погрижих тук да има човек, когото не искаш да нараниш.
Пусни ме!
Татко? - Антония!
Тя се държи добре. - Защо?
Не вярвам на човек, който ме нае да убия приятеля му.
Кодът е верен, кълна се.
Вярвам ти, но искам още нещо. - Какво?
Да напусна Испания с баща си без проблеми.
Искам документи за двама ни и хеликоптер в Долината.
Голям хеликоптер. - Не мога да го уредя.
Можеш. Ти управляваш страната сега.
Пуснете ме! - Не я наранявайте.
Това не зависи от мен. - Винтерс.
Г-н Хайме. Насам! - Да, идвам.
Бенито. - Какво е станало?
Измъкни ме оттук. - Веднага.
Добре ли сте? - Да, измъкни ме.
Вода!
Заповядайте.
Ще ми кажете ли какво е станало?
Уреди ми хеликоптер от "Куатро виентос".
"Еко Чарли" с достатъчно гориво за дълъг полет.
Къде отиваме? - Не е за нас, а за Винтерс.
Държи Антония. Отвлякъл я е, след като е убил Гарсия и Маноло.
Ако не му го дадем... - Какво още иска?
Да напълним хеликоптера с наши хора.
Винтерс ще умре, преди да се качи. - След като убие дъщеря ми.
Ще я освободи преди това.
Винтерс е роден за това. За това е създаден.
Върши тази работа от 60 години.
Спокойно. - Ако се опитаме да го измамим
или нещо се провали, ще я убие.
Всичко съсипах, Бенито.
Спокойно, господине.
Добре ли сте? Чакайте ме тук.
Не си го и помисляй. Кажи на Хайме да излезе.
Г-н Хайме, искат да говорят с вас.
Бареа, Ченчо.
Добър вечер. - После ще се поздравявате.
Гарсия е мъртъв.
Германецът добре си свърши работата. Но ти можеш да го спасиш.
Ти каза, че е мъртъв. - Много добре знам.
Той също.
Можеш да го спасиш. И точно това ще направиш.
Той е единственият, който може да върне дъщеря ти.
Господине! Устройството.
Ако вътре има хора като теб...
Добре си помисли! - Млъквай.
Светът няма нужда от толкова много убийци.
Млъквай, казах! - Споко.
Мислиш ли, че баща ми е по-лош от твоя?
Ти си тук, защото баща ти
излъга и предаде всички хора, които някога е познавал.
Включително баща ми, мен и Гарсия.
Както и теб.
Поне баща ми ме излъга, за да ме предпази.
А твоят те е изоставил.
Всичко е готово.
Кардиопулмоналната и мозъчната дейност са стабилни.
Какво става? - Пулсът внезапно се ускори.
Въздух! - Спокойно!
Имам нужда от въздух!
Да го изкараме оттук! Бързо!
Откога е така? - Почти от час.
Твърде късно ли е? - Не знам.
Бързо!
Пуснете ме!
Не се получава. - Какво става?
Бенито. - Господине?
Провери връзките и системата. - Всичко е на място.
Още веднъж! Мамка му!
Събуди се, моля те.
Коя година сме?
Три, две, едно...
Нищо не става. - Мамка му!
Какво? - Системата не реагира.
Отдавна не е правена поддръжка.
Какво ще направиш? - Нищо не може да се направи.
Без ток серумът не може да влезе в кръвоносната система.
Това е безполезен боклук.
Не знам как работи, но може да погледна.
Нямаме време!
Нямам време.
Къде ми е "птичето"? - Искам да говоря с Антония.
Моля те, Винтерс.
Добре ли си, дъще? - Да.
Нали не са те наранили? - Нищо ми няма.
Не се тревожи. Ще оправя нещата. Обещавам ти.
Антония... - Достатъчно. Хеликоптерът.
Ще пристигне след 45 минути.
Добре. Ще пратя един от хората си да го вземе.
Когато си достатъчно притиснат, държиш на думата си.
Пусни я. - Мога да разсъждавам като теб.
Моля те. - В хеликоптера може да има полиция,
може да си сложил тракер или да ни застреляш.
Има много варианти. - Изпълних искането ти.
И ще продължаваш, докато държа дъщеря ти.
Така че ще я задържа още малко. Или докато умреш, ще видим.
Не ти остава много време.
Намерете спринцовка. - Какво?
Спринцовка. Това е медицинско оборудване.
Не може да няма!
21-ви век...
Спокойно. Трябва да свикнеш със...
Не ме мисли за глупак.
Аз изобретих тези капсули.
Работили са 60 години.
Удивително.
Тръгваме. - Къде отиваме?
Първо ще напуснем Испания. Качвай се!
Европа ще посрещне баща ми с отворени обятия, момиченце.
Къде тръгна?
Не съм малко момиченце. - Напротив.
Ти си глупаво момиче. - Господине.
Да не губим време. Вкарайте я в колата.
Не, пуснете ме.
Намерих една. - Да.
Какво е това? - Серум, който е поддържал Гарсия.
Когато капсулата работи, това подхранва тялото му.
А когато не работи? - Ще импровизираме.
Какво ще правиш? - Забий я в гърдите му.
Сигурен ли сте? - Не.
Хайде де!
Не може да бъде. Той е силен.
Той е най-силният човек на земята. Трябва да успее.
Събуди се, приятелю. Имам нужда от теб.
Да!
Пусни го! - Моля те!
Пусни го.
Я по-спокойно! - Нещастник!
Винтерс държи Антония. - Това вярно ли е?
Да. Отвлече я, след като се опита да ви убие.
Той ме измами. Трябваше да му дам Нефенберг.
Нефенберг е жив? - Ще избягат, ако не ги спрем.
Ще си платя за всичко. Но сега помогни на Антония.
Няма време. Моля те.
Моля те. - Къде?
В Долината.
Не може да се изправи срещу него. Не знаем дали серумът има ефект.
Винтерс може да го убие завинаги.
Аз съм почти на 100 г. Достатъчно съм живял.
Ако не спреш колата, ще скоча. - Млъквай!
Няма! Чуваш ли ме? - Млъкни, или ще те накарам.
Млъквай!
Мамка му! Дай газ.
Мамка му!
Гарсия! - Взриви го!
Да! Мъртъв си, гадина такава!
Гадно момиченце! Дай газ, казах!
Изхвърли я от колата.
Пусни ме.
Не!
Антония!
Свали това.
Добре ли си? - Да.
Гарсия! Ти си жив!
Облечи това. По-бързо. - Мислех, че си мъртъв.
Какво?
Гарсия. - Антония е добре.
Къде е дъщеря ми? - С мен.
Благодаря ти. Може ли да я чуя?
Сега ще дойде при теб. - Баща ми ли беше?
Чака те на входа за Долината.
Натам. Няма и километър. - Какво ще правиш?
Ще спра Винтерс и Нефенберг.
Нищо не казвай. Няма да се съглася.
Поне за едно с баща ти сме на едно мнение.
Върви.
Всичко е готово.
Ще ви се обадя, като стигнем във Франция.
Да вървим. - Добре.
Какъв е планът?
Имам познати. Може да останем там.
Ще ти направя лаборатория и ще подновиш експериментите си.
По дяволите! Внимавайте!
Не! Там! Горе! Убийте го!
Горе!
Чакайте, спрете.
Той е там!
Мамка му! - Презаредете!
Дайте муниции!
Тръгваме. - Той е съвършен.
Майната му!
Наистина ли смяташ да го оставиш жив?
Няма ли да се биеш с него?
Трябва да заминем. - Толкова ли те е страх от него?
Нима ме събуди от 60-годишен сън
само за да видя как ще се провалиш?
Колко пъти трябва да те убивам?
Дъще... - Не ме чакай. Няма да дойда.
Прибирай се. - Нали няма да... Антония!
Ама че момиче!
Грозна гледка, а?
Спокойно.
Баща ми се опитваше да подобри серума,
който изпробва върху теб.
Да усъвършенства формулата.
Опитваше се да ме направи безсмъртен.
Мен, не теб.
И известно време формулата работеше.
Клетъчната регенерация функционираше.
Но после се случи това. От години търся антидот, лек...
Но не съм като баща си.
Имам само лекарство, което притъпява болката.
Разпадам се.
Тялото ми загнива.
Пусни ни. Повече никога няма да ни видиш.
Баща ми може да се опита да намери лек.
Баща ти открадна моя и твоя живот.
Животът и на двама ни.
Знаеш, че не мога да го позволя.
Разбирам.
Антония, върви си.
Не мога да те оставя. - Тръгвай!
Не!
Гарсия!
Татко...
Гарсия...
Тук съм.
Събуди се, Гарсия. Моля те.
Ти ми даде дума.
Ела тук, Антония.
Какво си му обещал? - Антония...
Кажи ми!
Обещах да се предам.
Но може би има и друго решение.
Всичко, което съм направил, е било за родината.
Още мога да оправя нещата. Мога да ти осигуря нов живот.
Кълна се в живота на дъщеря ми.
Край на мисиите. Край на Девети отдел.
Това искаше, нали? Да сложиш край на всичко.
Да избягаш.
Само страхливците бягат.
Антония, пази се.
Първо трябва да ме убиеш. - Не говори глупости.
Стига вече, татко. Край.
Не разбираш ли? Всичко свърши.
Не ми остава много време да бъда с теб.
Не искам да ида в затвора.
Искам да те видя омъжена, искам да видя внуците си.
Не.
Всичко свърши, Гарсия.
Добър ден.
Разговорът ще бъде записан от съображения за сигурност.
Присъстват полицаи Гутиерес и Гаридо.
Кажете името и позицията си за протокола.
Ще стане по-бързо, ако ни съдействате.
Хайме Ортис Експосито. Директор на Девети отдел.
Добре, г-н Хайме. Разговорът се провежда доброволно,
без никаква принуда.
Ще ви информираме за новото ви положение
с оглед на събитията от миналата седмица.
Разполагаме с информацията, която сте събирали години наред.
В замяна на имунитет г-н Бенито Алварес
предложи да се заеме с разсекретяването на досиетата.
Девети отдел е окончателно закрит
и сте свободен от задълженията си.
Много ви благодаря.
Вярвам, че тези избори ще бъдат съдбоносни за страната.
Милиони испанци ще гласуват с надежда.
Без да се страхуват от...
И това е цялата история.
Истината. А не това, което съобщиха.
Какво има?
Истината, значи. Трудно ще я докажеш.
Противоречи на министерството.
А самият Родеро подкрепи тази версия.
Защото не знае какво стана!
Ако разкрие всичко, това би било политическо самоубийство.
Но ако вестникът...
Не мога да повярвам. Не искате да го публикувате.
Просто не можем.
Не виждаш ли какво става? Протести... Хората се страхуват.
Изявлението уталожи нещата.
Изявлението е лъжа. - Я стига, всички лъжат.
Виж, Антония... - Чакай малко.
Добре. Всичко ми се изясни.
Много благодаря.
Верду. - Антония, почакай.
Договорът ти. - Постоянен договор.
Добре дошла в екипа.
Какво стана?
Нищо няма да публикуват. - Сериозно?
Но ми предложиха работа. Като автор на статии.
С постоянен договор. - Това вече е друго нещо. Нали?
Отказа ли? - Нищо не съм казала.
Не знам дали искам да работя в тази сфера.
Ще е тъпо, ако се откажеш, защото статията е велика.
Наистина? Мислиш ли?
Това е една от най-добрите статии, които съм чела.
А при нас има страшно добри журналисти.
Благодаря. - Но имам една критика към теб.
Нещо не се връзва.
Ти каза, че в подземието е имало двама замразени.
Гарсия и Нуфенберг. - Нефенберг.
Но каза, че е имало три капсули.
Да.
Вижте го, държи се, сякаш нищо не е станало.
Родеро разказа за миговете след спасяването си.
Иска да благодари на...
Не му пука за отвличането. Важното е, че набра популярност.
Всички политици са еднакви. - Гадно е!
Единственият свестен човек се оказва фашист.
Извинете.
Тръгвам. Гарсия се е събудил.
Антония!
Много си красива.
Готина ергенска бърлога.
Откъде взе толкова пари?
Всички агенти имаха осигуровки за пенсия.
Моята закъсня с 60 години.
Е, ходи ли да гласуваш?
Не съм в списъците.
Какво ще правиш сега?
Това би било хубаво. - Какво?
Това. Спокоен живот.
Но няма да е възможно.
Нефенберг.
Няма да имам мира, като знам, че е на свобода.
Заминаваш ли? - Влакът ми потегля след два часа.
Може ли да те изпратя до гарата?
Ще се срещнем там, ако искаш.
Първо трябва да свърша нещо.
Фелисидад Мартинес Нието Почивай в мир
Благодаря.
Да си вървим, Пабло.
Много съжалявам.
Иди там да си поиграеш.
Здравей.
Ако имате нужда от нещо... - Нищо не казвай.
Не смятам, че си виновен. Да оставим нещата така.
Все още не мога да повярвам, че си този, който си.
Всичко, което ти казах, е истина.
Защо дойде? Какво искаш?
Само едно...
Ако ми позволиш.
Пабло, тръгваме си!
Пабло!
Къде живеете сега?
При братовчедка ми и мъжа й.
Трябва да уредим още много неща.
Застраховката, завещанието...
Ще ни компенсират като жертви на тероризъм.
Защо ме гледаш така? - Как?
Напомням ти на майка ми, нали?
Много.
Ще ти спестя срама. Не бих излязла с фашист.
Какво значи фашист? - Е, нямам предвид...
Пабло, не тичай! Това място не е за игри!
Пабло!
Следващият влак за Аликанте е спрял на втори коловоз.
Гарсия. - Трябва да си взема куфар с колеца.
Не ти трябва. Билетът у теб ли е?
В телефона. Купих го по интернет.
Браво! Колко си модерен. - Е, стана при третия опит.
Купил съм два билета за сакати.
Казва се "хора с функционално разнообразие".
Следващият влак за Париж...
Това е моят влак. - Защо Париж?
Преди 60 години Нефенберг беше тръгнал за Франция.
Добре е да започна издирването оттам.
Какво ще правиш?
В момента живея при Рики.
Само временно, докато реша какво искам да правя.
По мое време вече щеше да си омъжена и да имаш три деца.
Е, все пак е някакво начало.
Още не съм се виждала с баща ми.
Просто не мога.
Съжалявам. - Недей.
Ти си невероятно момиче.
Ще се справиш, ще видиш.
Ще те видя ли пак? Когато го заловиш.
Защото ще го хванеш! - Със сигурност.
Гарсия, винаги нащрек.
Ела тук!
Лек път.
Благодаря.
Добър ден. Лек път.
Нали ще ми кажеш, като го хванеш?
Позволете да ви помогна.
Много ви благодаря. - Няма защо.
Знам, че току-що се сбогувахме, но си мислех за това...
Не мога да ти викам Гарсия след всичко, което преживяхме.
Много искам да знам малкото ти име.
Какво мислиш?
Казвам се...
Ереван, Армения
Гадна кучка!
Ставай, педераст такъв!
Ще ми отделите ли минутка, госпожице?
Пабло Родеро е освободен
Имаше късмет, че се отърва невредим.
Всички изкарват дивиденти, като се правят на жертви.
Най-изгодно за правителството беше да го спаси. Или поне привидно.
Ернандо искаше кръв. Някои от другите също.
Око за око, зъб за зъб. Капитана за комуниста.
Не е толкова лесно като едно време.
Нещата на пръв поглед се променят,
но реално нищо не се е променило.
Е, някои неща се променят.
Пилар, дай един тъмен ром.
След пет минути трябва да съм в радиото.
Спокойно, имам време. - Изключи тази простотия, Пилар.
Превод КАТИ БОБЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО