Dobře, ale je to jen tento čtvrtek? Není to každý týden?
Výborně. Můžeš se zdržet o tři minuty déle, než zavřeme?
-A budeš mít směnu pět a půl hodiny? -Jo, v pohodě.
Super, díky.
Ne.
Hodně štěstí, milá Tino
A používají Resy nebo Clover?
Myslím, že Resy. Jo, Resy.
Výborně, tady používáme Resy, takže to bude hračka.
OMÁČKA ALFREDO TUSCAN GROVE
BAKERSFIELD, KALIFORNIE
Ahoj, jak se vede?
-Ahoj. Dobře. -Potřebuju od tebe velkou laskavost.
Svolej vojsko, než začne večerní směna.
Jistě. Je všechno v pořádku?
Jo. Všechno je v pořádku.
Dobře.
Tak jo, všichni jsou tady. Chci vám něco oznámit.
-Zavíráme? -Jakeu, proč to říkáš?
Nevím. Intuice?
Nicméně, podívejte se, lidi.
Nedávno jsem se doslechl o programu sponzorovaném Tuscan Grove,
ve kterém berou všechny špičkové manažery ze všech franšíz z celé země
na plně hrazenou cestu do institutu Tuscan Grove v Itálii.
Dozví se tam o italské kuchyni a kultuře.
Bydlí se ve vile. Je to životní příležitost.
Amber, ty jsi tu už devět let.
Vlastně doufám, že tu bude ještě dalších devět let.
-Jo... -Předvedlas nám eleganci pod tlakem.
Vedlas to tu jako perfektně řízenou loď.
Amber...
sbal si věci.
Příští měsíc letíš do Itálie.
-Cože? -Gratuluju.
Myslíš to vážně?
Panebože! Nikdy předtím jsem v Evropě nebyla.
Paule, jsem ti za to moc vděčná.
Je to velká čest. Do toho programu není snadné se dostat.
Musel jsem ti napsat dvoustránkovou esej.
Tak moc v tebe věřím.
Ale vážně, vypadni z Bakersfieldu.
Běž se bavit. Dobít energii, uvolnit se.
Užij si trochu dobrodružství. A o nás se neboj.
-My to tu zvládneme. -O tom ti nevím.
To je fuk. Pojď sem, obejmi mě.
Zatraceně, to je ono.
Počkej, a budeš bydlet ve vile?
Jo.
Já vím.
-Co? -Mám ti pocit...
Víš co? Ne, to je jedno.
Panebože.
-Řekni mi to. -Ty se tam sakra zamiluješ.
Taky mě to napadlo, ale zní to hloupě. Jako...
Ne, není to hloupé.
Vítejte u stolu! Posaďte se!
-Panebože. -Hele, hele.
Dejte si tunu nudlí s našimi slavnými klasickými špagetami a masovými kuličkami,
šťavnatým a křehkým kuřetem s parmezánem, nebo si užijte moje oblíbené
smetanové Fettucini Alfredo. A k tomu polévku nebo salát.
A zakončete to s fanfárou neodolatelnými dezerty.
Tři celé chody za pouhých 13,95 dolarů.
Nejlepší je, že těstovin můžete snít, kolik chcete.
Mami, přidej.
Je to dospívající hoch!
Tuscan Grove.
Přisuňte si židli a mangia.
-Možná je to znamení. -Čeho?
-Čeho je to znamení? -Synchronicity.
Dobře.
Taky mi budeš chybět.
PISA, ITÁLIE
Tomu nerozumím.
Nemůžou jen tak ztratit můj kufr.
Doufám, že mi ho přivezou.
Zdravím, jsem Amber Ruffmanová.
-Benvenuta, signorina. -Ciao.
Ale... Já italsky neumím.
Měli jsme se naučit italsky?
Ne, dělám si srandu. Jsem Craig.
Jsem vedoucí programu. Ale nebojte, jsem pohodář.
-Dobře. -Naskočte si.
-Díky. -Jo.
Ahoj, já jsem Jen.
Ahoj. Amber.
Taky to na tebe Craig udělal a mluvil italsky?
-Jo. -Bylo to fakt legrační!
Myslela jsem, že je to pravý, autentický Ital,
kvůli těm vousům a tak,
ale mělo mi to dojít, když se jmenuje Craig.
-Který Ital se jmenuje Craig? -Naprosto.
-Jsem Deb. -Ahoj.
To s tím kufrem mě mrzí. Slyšela jsem.
-Jsem Amber. -Těší mě, Amber.
Měla jsem v tom kufru tolik důležitých věcí a teď je prostě...
Určitě ho najdou.
-Vážně? Myslíš? -Dobře, dámy, než zapomenu,
dejte mi své pasy,
pohlídám vám je, než pojedete domů.
-Ano, pane. -Grazie.
Grazie.
Teď jste moje.
Je tak zábavný.
Unášejí nás. Unášejí nás.
Já se tak skvěle bavím.
Ta dodávka je vážně skvělá.
-Auta jsou tu tak hranatá. -Potřebuju svoje věci.
Cokoli budeš potřebovat, ti půjčím.
-Mám všeho moc. -Vážně?
-Jo. -Vážně?
-Ty bys to pro mě udělala? -Samozřejmě. O nic nejde.
O nic nejde. Budu v pohodě.
Jen se musím vyspat, jinak...
Taky vím, jak se vyspat.
-Když... -Panebože, lidi, podívejte!
-Panebože. To je nádhera. -To není možné.
-Vila. -Vypadá jako z pohádky.
Ve skutečnosti je ještě kouzelnější.
To je.
Panenko skákavá, že?
-Připadám si jako ve filmu. -Počkat.
Kam jedeme? Já myslela, že bydlíme tam.
-Jo, ne. -V brožuře se píše, že...
Pro naše manažery máme hotel.
Nebojte, je moc hezký.
Jo, to...
Spousta cihel.
Tak jo.
Buon giorno, pařmeni.
Buon giorno.
Jsem moc rád, že jsem tu s vámi. Vítejte na giorno uno.
To je první den v programu příkladných manažerů institutu Tuscan Grove.
Všichni byste na sebe měli být hrdí.
Užijeme si tu spoustu zábavy, budeme jíst skvělé jídlo,
dozvíme se o italské kultuře a hlavně budeme mít příležitost osobního růstu.
Ale nejdříve se všichni představíme.
Řekněte nám své jméno, odkud jste a něco zajímavého o sobě.
Dobře, nic. Začnu já.
Jsem Craig. Jsem ze Cincinnati v Ohiu.
Ale už osm let žiju jako ex-patriot.
A počkat...
Můj prastrýc vynalezl šortně.
-Šorkty? -Šortně.
Jo.
Já jsem Fran a asi mě znáte z Chef's Challenge.
A...
Považuju se za víc než jen za manažera.
Jsem tak trochu gurmán.
Trochu fušuju do molekulární gastronomie a jsem rád, že jsem tady,
abych se s vámi podělil o své znalosti.
Jsem Dana a Tuscan Grove miluju už od dětství.
A dalo by se říct, že Nick Martucci je tak trochu můj idol.
To, jak tenhle podnik vybudoval z ničeho.
A hraje v těch krásných reklamách.
Nevím,
jsem fakt nadšený, že tu jsem.
Nevím.
Já jsem Jen.
Jsem z Oaklandu v Kalifornii a jsem velmi...
Jo, promiň, zapomněl jsem. Jsem z Tenafly v New Jersey.
Prosím, pokračuj.
-Určitě? -Promiň. Ne, ne. Pokračuj.
Jsem naprosto nadšená, že jsem tady.
Už teď se s vámi cítím spojená jakýmsi kosmickým způsobem.
Jako bychom se potkali v minulém životě, a je to vzrušující.
A jo! Zajímavý fakt o mně je, že jsem bývala dvojče.
Skoro, protože moje sestra zemřela v děloze.
Paráda.
-Super. -To není moc zajímavý fakt, ale dobře.
Ahojte, všichni. Já jsem Deb.
Na letišti mi ztratili zavazadla
a v měla jsem v nich spoustu důležitých věcí.
Mluvila jsem s jednou ženou z aerolinek
a ta na mě byla velmi hrubá.
A nemám tušení, kdy se mi ty kufry vrátí,
nebo jestli je vůbec někdy najdou, takže...
Asi se mnou nebude moc velká zábava.
Ale moc si vážím Amber. Byla moc milá.
Řeklas, že mi půjčíš oblečení, a já si toho moc vážím.
Zdáš se být milý člověk.
Děkuju.
Já jsem Amber.
Jsem z Bakersfieldu v Kalifornii.
Je to má první cesta mimo USA.
V Tuscan Grove dělám už devět let.
Vzala jsem si rok volna na otevření restaurace s tablety u každého stolu,
ale...
můj bývalý převedl na mé kreditky své dluhy a zničil mi kredit
a zkrachovala jsem, takže jsem zpátky. A...
teď jsem tady.
Dobře.
-Tak dobře... Pardon. -Dobře, jsem Susie.
-Omlouvám. -Jsem ze San Antonia v Texasu.
Takže: „Spurs, do toho.“
Jo, nevím. V Tuscan Grove dělám
už od dětství. Pracuju tam.
Nemyslím jako doopravdy. Jen tak pro zábavu. Nešlo o dětskou robotu.
Ale rodiče a teta a strýc
měli odjakživa franšízu.
Všichni tam pracujeme, jako bratranci a sestřenice...
-Je nás 23 dohromady. -Páni.
Jsme velká rodina, ale všichni jsme si blízcí.
Mí nejlepší přátelé.
-Já rodinu miluju. -Jo, rodina je bomba.
Bezva.
Tak, teď, když to zábavné máme za sebou, musím...
Musím být vážný.
Itálie je nádherná země, ale může být i nebezpečná.
-Proto máme přísný zákaz vycházení. -Proč je Itálie nebezpečná, Craigu?
No,
je tu spousta nedlážděných cest, takže můžeš uklouznout a spadnout.
Mohli byste se ztratit.
Jsou tu divočáci.
-Kanci? -Jo.
Během svého pobytu v institutu TG nesmíte nikam jít,
kromě oficiálních výletů, které jsou skvělé.
A teď můžu změnit svou přísnou tvář zpět na veselou
a představit vám speciálního hosta.
Přivítejte jednoho z nejdůležitějších členů rodiny Tuscan Grove.
Je osobně zodpovědná za návrh oficiálního menu TG.
To snad ne. Je tu Liz Benceová?
Lizzie Benceová.
Do prdele. Já snad omdlím.
Prosím, to nedělej. Je to moc velký tlak.
Všechny vás vítám. Gratuluji, že jste byli vybráni.
A když už jsme u toho, vypadáte hladově.
Pojďme do kuchyně. Pojďte.
Dobře. Tohle je zajímavé.
Jaký je rozdíl mezi ragú a boloňskou?
-Nemusíte se hlásit. -Promiňte.
Boloňská omáčka je z Boloně?
Ano. Co dál? Co dál?
Přísady?
Ano, ale konkrétně?
Omáčka?
Na ragú použijete červené víno
-a na boloňskou bílé. -A na boloňskou bílé.
To je zajímavé.
Tohle miluju.
Je to bezva.
Slušelo by mi tohle?
Jo, vem si to. Jasně.
Sedlo by mi to k džínám, víš?
Mám tam i tepláky na spaní, jestli chceš.
Moc ti děkuju. Fakt se mi líbíš, Amber.
Jo. Máš doma přítele?
Ne, rozhodně ne.
To nevadí. Ještě jsi mladá.
Máš spoustu času.
Měla by ses tu prostě bavit a užívat si
a dělat to co možná nejvíc, protože já to tak udělám.
Ale ve skutečnosti jsem vdaná.
Můj manžel Hank je úžasný. Moc se ke mně hodí.
Máme opravdu dobrý vztah. Velmi pevný.
Najdeš si lásku, Amber. Cítím to.
Hodně přátel říká, že mám intuici.
A teď jsi moje kámoška, tak...
Musím to vzít.
-Jsi v pohodě? -Jo.
-Jen to tu dodělám. -Dobře.
-Ahoj! -Ahoj. Páni, jaký to je?
-Všechno mi řekni. -Je to fakt skvělý.
Fakt skvělý? To je všechno? No tak, není to šílený? Co lidi?
Jsou tam nějací pitomci? Už jsi s někým spala?
-No tak! -Panebože.
Jsem tady jen jeden den. Počkej.
Máš všechno, co potřebuješ?
Jo. Tohle je roztomilý.
Můj manžel miluje, když nosím odvážné a sexy věci.
Ne, že bych tu chtěla něco vyvádět, ale znáš to...
Potřebuješ ještě něco?
Protože si chci promluvit s kamarádkou.
Ne, to je dobrý.
Vlastně je to dobré pro mé sebevědomí,
protože miluju pozornost mužů a ta sexuální energie,
to flirtování mému tělu dost prospívá.
A pak tu energii vneseš do manželství.
Takže to je... Je to vlastně zdravé.
Naprosto.
Promiň, ale kamarádka volá dálkově.
Jo, pardon. Jo, jo, dobře. Jasně.
-Už půjdu. -Dobře.
Jen si vezmu tohle.
-Promiň. -To nic.
Tohle.
Vezmu si kabelku.
Můžu si vzít pár ramínek?
Jo, jo.
U mě v pokoji nebyla ramínka, takže... Je to na houby.
To je tak roztomilé. Můžu si ji vzít?
To je moje jediná bunda.
-Dobře, to nic. -Dobře.
Dobře, skvěle. Dobrou noc. Uvidíme se zítra ráno v dodávce.
Uvidíme se tam.
Dobře.
Nezamykají se.
-Cože? -Nezamykají se.
-Můžeš je prostě otevřít. -To je divný.
-Já vím. -Dobře.
-Dobrou noc, Amber. -Dobrou noc.
Ahoj.
Co to bylo?
Ježíši.
Já vím. Já vím. Já vím.
Ahoj, prcku.
Takže ten prsten nosíš, když spíš a on jako sleduje,
jak dlouho máš REM, jako dlouho hluboce spíš.
A máš mít asi hodinu a půl REM, nebo tak nějak, ale...
-Amber, držím ti místo. -Díky.
Uděláš ještě jednu? Chci, abych byla z dobré strany.
PISTOIA, ITÁLIE
-Jo. -Dobře.
-Vypadá to dobře? Přirozeně? -Jo.
Chci aspoň jednu dobrou.
Vypadá to dobře?
Už od středověku piazza v italských městech
slouží jako místo společenského a ekonomické setkávání.
Farmářské trhy jsou tradiční způsob,
jak lidé z města nakupují potraviny.
-Je to jako obchod... -Zajímavé, že?
-...na piazze. -To jsem nevěděla.
Všechno ovoce a zelenina tady
-jsou sezónní... -Půjdu.
-...a od místních farmářů a chovatelů. -Jsi v pořádku?
A důvod, proč italská kuchyně vždycky chutná tak dobře,
není... Není to jen díky čerstvým přísadám, které používají.
-Je to i díky půdě. -Na, vyfoť mě.
-Zemina... -Video?
-Z nízkého úhlu. -Panebože, nikdo neposlouchá.
Jsme tu jen my.
Půda jim dává tu specifickou, bohatou chuť.
Jsem Karel Marx.
Nechceš jít na bleší trh, nebo do sekáče, nebo tak?
Jo.
Mohly bychom...
Poptáme se, jestli se tu nedá dělat něco fajn.
Jo, dalo to spoustu práce. Tenhle detail, kopyta, rypák.
Byl to čtyřhodinový zákrok.
Páni, musíš mít fakt rád prasata.
Jo, k jídlu. Jsou nejlepší.
Nejsou náhodou děsně chytrá?
Jo, slyšela jsem, jsou chytrá.
Prý jsou chytrá jako psi.
-A co? -Promiň, promiň, promiň.
Craigu, moc mě to mrzí.
Panebože.
Co máš v těch taškách?
Koupila jsem si nové oblečení, abych nemusela nosit to tvoje.
Bum. Jedeme. Andiamo.
Módní přehlídka.
Většina klasických kuřecích jídel v TG, jako je milánská, nebo s parmezánem,
obsahuje tradiční italské koření
jako rozmarýn, bazalku, majoránku, šalvěj a tymián.
Ale naše šílené lasagne Calabrese obsahuje vločky červené papriky, že?
Protože ta tomu dává říz, který všichni tak milujeme.
Chceš zkusit majoránku, nebo jak se tomu říká?
Jo, jasně.
Když to poprvé řekla, myslela jsem, že myslí margarín.
Jo, já taky. Fakt jsem si říkal: „Margarín je italské koření?“
„Jo, znám jedno bezva italské koření. Říká se mu máslo.“
Omlouvám se.
A samozřejmě v našich amerických
pobočkách používáme výhradně
předbalené...
Dámy. Dámy, úctu ke koření.
Když už mluvíme o úctě k bylinám,
mohu na chvíli na pódium? Nebo šalvěj?
Dobře.
Poslouchejte, bando, chci se omluvit, pokud jsem působil trochu odměřeně.
Asi to bylo tím časovým posunem.
Ale chci být přístupnější.
A Liz, líbí se mi, co děláš,
ale možná bychom mohli zkusit myslet nekonvenčně.
Kupříkladu bruschetta.
Co kdybychom ji zkusili přetočit na ucho?
Máte chinois na pěnu?
A želatinu. Musím nechat nabobtnat želatinu.
Ne. To nemám.
Dobře, použijeme bílek, který tomu dodá hmotu.
Tady jich máme šest.
Tady mám talíř.
Dobře. Vlastně, víte co?
Použijeme celé vejce a získáme trochu bílkovin ze žloutku.
Dobře. Pořádně to zpracujeme.
A co kapalný dusík? Máte tu kapalný dusík?
Tohle není taková kuchyně.
Dobře, tak použijeme mléko.
Tak dobře. Mícháme.
-Musíte to rychle mixovat. -Cože?
Je to pravda?
Vím, že to není hezké,
ale improvizujeme. Snažíme se to udělat.
Frane, asi bys měl přestat macerovat.
Chci vám představit speciálního hosta.
Je to náš ředitel a zakladatel
-a můj drahý přítel... -Ježíši.
Nick Martucci.
Ciao, amici!
Kvůli mně nepřestávej.
Dobře. Jen se tu snažím našlehat trochu pěny.
-Je to spíš vlastně emulze. -Určitě to bude úžasné.
-Děkuju. -Jo.
Byl jsem poblíž. Řekl jsem si, že se stavím.
Není to super?
Obvykle tu mimo sezónu nejsem,
ale pro tuhle skupinu jsem chtěl udělat výjimku. Jo.
-Ahoj. -Ahoj, Nick.
-Jak se vede? Já jsem Susie. -Susie?
-To je krásné jméno. -Dobře.
Já jsem Nick. Já jsem...
Já jsem Jen. Ty jsi Nick.
-Ahoj, Nicku. -Máš nádherné ruce.
Děkuju.
Já tě miluju.
Děkuju.
-Promiň. -To nic, upřímný omyl.
-Nikdy předtím jsem v Evropě nebyla. -Nemusíš se omlouvat.
Hrozně se podobá Connie, co?
Já jsem Amber.
Těší mě, Amber.
Já jsem Fran.
Díky, že jste přijeli z takové dálky.
Vážíme si všeho, co jste pro naši rodinu udělali.
Ukázalo se, že tento týden tu chvíli budu,
a těším se, až vás lépe poznám.
To je moje asistentka Kat.
Kdybyste něco potřebovali, klidně za ní běžte a řekněte jí to.
Stará se mi o všechno.
Co takhle společné foto?
Jo, to by šlo. Jdeme na to.
Ano.
-Gnocchi. -Gnocchi.
Dobře, všichni řekněte „formaggi“.
-Formaggi. -Formaggi.
Bene.
Dobře. Teď mě omluvte a uvidíme se ráno.
-Dobře. -Díky, Nicku.
-Ahoj. -No, páni...
To byla síla, co?
Všichni v pořádku?
-Takže, Nick. -Kde jsme to skončili?
Páni, tobě rozhodně dával něco navíc.
No, já...
-Kdo je Connie? -Nevím.
-Políbila jsem ho na rty. -No jo.
-Hej, ty jsi Amber, že jo? -Jo.
Super. Nechceš si skočit na cigáro?
Pojď se mnou.
Dobře.
-A teď, jedna z věcí, kterou... -A máš to.
Kterou mám na červené paprice ráda...
Já vlastně nekouřím.
Tak nešlukuj.
Dobře.
Já...
Kouřila jsem jen dva týdny na střední
a kouřila jsem hřebíček, protože mi to přišlo pohodářské.
Jezdila jsem v autě s rukou s cigaretou z okýnka ven,
ale bylo mi tak zle.
A pak máma ty cigarety našla v mé kabelce, zeptala se, jestli kouřím,
a já řekla, že ne, a prostě jsem se rozbrečela.
-Cítila jsem se hrozně, že lžu. -V pohodě.
Že brečím, je v pohodě?
Ne, promiň.
Jen jsem teď trochu mimo.
-Z cestování? -Ne.
Ne, my jenom cestujeme.
Ani si nepamatuju, kdy jsme byli na jednom místě dýl než týden.
To zní bezva.
Jo, může to být.
A taky to může být na hovno.
Promiň, házím na tebe svoje sračky, a sotva jsme se poznaly.
Panebože, klidně je na mě házej.
Jo?
Co děláš večer? Máš něco v plánu?
Ne. Chci říct, že nevím.
Pokud vím, nemůžeme plánovat vlastní akce.
Na to se vyser. Jsi se mnou.
Znám skvělou knajpu v Lucce.
-Výborně. -Chci jet do skvělé knajpy v Lucce.
A taky Craig říká, že se máme držet pohromadě, ne?
Dáš mi jedno?
-Jdeme na to, první. -Dobře.
Tak do toho.
-Majoránka? -Ne.
-Máta? -Ne.
-Borovice? -Ne.
Ahojte, všichni.
Amber, Kat a já dnes jdeme do parádní knajpy v Lucce,
kdyby se chtěl někdo přidat.
Dobře, ne. K tomu nedojde.
Aby bylo jasno, nikdo z nás neopustí areál TG, kromě...
Ale, Craigu, bude to bezva!
Trochu si užívej, zlato.
-Já bych klidně šla. -Ano, prosím?
-Ne. -Narodil se tam Puccini.
Deb, Deb, to se nesmí.
Co se nesmí?
Kouřit.
-Cože? -Deb, típni to.
Bože, ten je tak vážný.
Craigu, jsme v Evropě, jestli to nevíš,
tak se trochu uvolni, prosím.
Tohle je funkční kuchyně.
Típni to.
Dobře.
-Fajn, takže Lucca? -Jo, můžeme jet?
Dobře, lidi, mám pro vás nabídku. Můžeme jít...
-Jo! -To je ono.
-Jo! -Jdeme.
-...do baru tady. -Co to kurva je, Craigu?
Co je to za nabídku, Craigu?
Nevím, co vám mám říct. Do Luccy se nepojede.
Taková jsou pravidla, jasný?
Přivezla jsem éčko a s Jen se dnes večer sjedeme.
Kdybys chtěla...
-Takže... -Uvidíme.
-Nevím. -Jo. Žádnej stres.
-Lucca ne. -Jo. Dobře.
-O čem se bavíte? -Bude to zábava.
Panebože. Podívejte se na ně.
Máme stejný obličej!
Jsou tak otravné.
Je to tak depresivní.
Když jsem přijela do Itálie, chlapi mě honili po ulicích.
Pokřikovali na mě.
Natáhli ruku a popadli mě za zadek.
Sakra.
Ne, bylo to skvělé. Skvělé.
Teď jdu po ulici a jsem totálně neviditelná.
Lidi mi dávají pití na hlavu, jako bych byla stůl.
Už na mě ani nehvízdají. Ani to...
Nevím, to s těmi prsty a jazykem? Tohle?
-Už mi to neukazujou. -Fuj, to dělali?
-Jo. -Panebože.
Bože, chybí mi to.
Škoda, že nejedeme do Luccy.
Víš, že Lucca je hlavní město porna Itálie?
Ale nosí masky, aby zakryli svou totožnost.
Jak to víš?
Mrzí mě, že ten tvůj plán nevyšel.
Chtěla bych zajít do toho baru, o kterém jsi mluvila.
Ne, to je v pohodě.
-Půjdeme jindy. -Jasně.
Řekni mi víc o... O cestování. Jaké je tvé nejoblíbenější místo?
Byla jsem na spoustě míst.
Jednou jsem žila v cizině, v Andách,
a vylezla jsem z mysu na Pachamamu totálně sjetá z koky.
Z koky?
Jo, potřebuješ koku, abys přežila soroche.
-Co je to? -Výšková nemoc.
Byli jsme ve 3 200 metrech, takže nutně potřebuješ koku.
Ale byl slunovrat, jo?
Takže to byl jediný den v roce,
kdy slunce osvítí obě vaječníkové komnaty najednou.
-Vaječníkové komnaty? -Jo.
Byla jsem totálně závislá na latinské Americe.
-Naprosto. -Četlas Garcíu Márqueze?
Myslím, že ne.
Četla jsem Zprávu o jednom únosu.
Je to o všech těch lidech, které Pablo Escobar unesl. Je to brutální.
Není to jako ty jeho magický realistický sračky.
Je to totálně ujetý.
-Zní to ujetě. -Jo.
Je šílené, o kolik je tu lepší jídlo, že?
Frane, tahle oliva, ty chipsy jsou jako...
Jako bych olivu nikdy nejedl.
Je to... Je to, jako bych nikdy nejedl chipsy.
Jo, ale za mlada jsem byl mnohem drsnější,
rozumíš mi?
Pořád jsem měl nějaký průšvihy,
dělal věci, na které nejsem pyšný.
Jo.
Takže, Bakersfield.
Jo.
Je to tam dost ubohý.
Já nevím, zní to dost exoticky.
Žádné vaječníkové komnaty tam nejsou.
To je Nick. Musím jít.
Všechno v pořádku?
Jo, jen obvyklý sračky.
Bylo to moc fajn. Lituju, že to pokazila...
Jo, v pohodě. Ale co kdybychom to příště nechali jen mezi námi dvěma?
Jasně.
Ahoj.
Jaké těstoviny máte nejradši? Pro mě to jsou celý život špagety.
-Špagety? -Jo.
Ne, špagety ne. O mých oblíbených těstovinách jsi nikdy neslyšel.
Počkej. Hele, lidi.
Nick je v pracovně a pracuje.
-To musí být důležité. -V pracovně?
Co je to, „Cluedo“?
Zabijí plukovníka Hořčici olověnou trubkou?
Jo, ne, jen vím hodně o návrhu jeho domu, protože jsem velký...
Víš hodně o návrhu jeho domu?
Jo, párkrát jsem si ho vyhledal a díval se na fotky.
-Dobře, to není divné. -Je to divné?
Jen si myslím...
-Obleč se. -Proč? Co tu...
Nechceme vzbudit ostatní.
Obleč se a pojď se mnou.
Mám průšvih?
Ne.
JÍST MODLIT SE MILOVAT
Myslela jsem, žes říkala, že nečteš.
Páni.
Měla jsem si vzít plavky?
Ne, budeš v pohodě.
LA SPEZIA, ITÁLIE
Tohle je Liguria, takže když ti někdo nabídne pesto,
-tak si ho sakra vem. -Dobře.
-Ahoj. -Buon giorno.
-Vítejte na palubě mé skromné loďky. -To ne.
Ne, pardon. Taková blbost.
Páni.
Takže večer tady na tom samém místě?
-Jo. Ty nepojedeš? -Ne.
-Tak se bav. -Dobře.
-Musí to být pro tebe vzrušující. -Bože, to jo. Je to úžasné.
Musíš si zout boty. Pokud nejsou nové.
Jo.
To je úžasné.
Jak se ti líbí program? Bavíš se?
Je to super. Je to super.
Upřímně, je skvělé být v jiné zemi.
Musí to pro tebe být zvláštní, když jsi nikdy nebyla v zahraničí.
-Jo. -Někdy to beru jako samozřejmost.
-Bakersfield, co? -Jo.
Tady je to mnohem lepší.
Jsem rád, že se ti tu líbí.
Líbí. Opravdu. Chci všechno vidět a všechno dělat.
Chci si užít každého okamžiku,
i když vím, že to asi zní hloupě.
Mně to nepřijde hloupé.
Všechno to nasaj. Možná bych ti mohl někdy ukázat pobřeží Amalfi.
To by ti vyrazilo dech.
Chci ti něco ukázat.
Tyhle jsem dostal od kamaráda rybáře dnes ráno v La Spezia.
Amber...
Řekni mi, proč jsi tady?
Na tvé lodi?
Pozvals mě sem.
Ne, proč jsi tady?
Na tomhle výletě? Asi nerozumím. Doporučil mě můj šéf.
Proč jsi tak opatrná?
Nepřipadám si opatrná. Přijdu ti opatrná?
Kdybys mohla být slavná, byla bys?
-Ne. Co je to za otázku? -Proč ne?
Nevím.
Nemám žádné zvláštní nadání, nebo tak.
Ale to ze mě snad nedělá opatrnou.
Než někomu zavoláš, nacvičuješ si, co řekneš?
Někdy, jo.
Když je to důležitý hovor.
Jakou roli hrají ve tvém životě láska a náklonnost?
Páni. Promiň, kam tím míříš?
Chci říct, víš, já nevím. Miluju svou rodinu.
-Miluju svýho kocoura Stevieho. -Ne, myslím romanticky.
To teď ve svém životě nemám.
Před pár měsíci jsem si prošla nehezkým rozchodem.
Pořád mě ovládal a nevím,
měla jsem kvůli němu ze sebe hodně špatný pocit.
A myslím, že jsem pro něj taky nebyla dobrá.
Pořád jsem se s ním snažila rozejít
a on mě vždycky přemluvil.
Měla jsem z toho pocit, že láska je dřina,
že bez make-upu mě nikdo nemůže miloval.
To je fakt hrozný.
To sis nezasloužila.
Jo, takže jsem asi docela ráda, že teď v životě nemám lásku.
Můžu být sama sebou a bavit se.
Takže nikoho jiného jsi neměla?
Bože, ne. Chci říct, že když
se něco takového začalo rodit, utnula jsem to.
Jo, možná jsem trochu opatrná. Nevím.
Jo, to je fakt těžký.
Ne, to je v pohodě. Jsem v pohodě. To se stává.
Jsem... Jsem tady.
A co ty?
Po smrti mé sestry...
Panebože. To je mi moc líto.
Bylo to to nejtěžší, co jsem kdy zažil.
Všechno ostatní ve srovnání s tím bledne.
Setkání s premiéry, s hodnostáři,
uvádění akcií, natáčení reklam. Mě už nic nerozhodí.
-Promiň, já... Nikdy o tom... -To nic.
Nebyl jsem na tom dobře.
Hledal jsem něco hlubšího, něco méně osamělého.
Chtěl jsem se otevřít a necítit se
omezen konvenčními postoji a postroji.
A jednoho večera jsem se
ocitl ve skupinové situaci...
Cítil jsem, jako bych opouštěl vlastní tělo...
Všechno to proplétání...
Krásná pleť.
Víš, začneš...
Nevím, co...
Je to úžasný způsob, jak si uchovat pocit štěstí.
Můžu ti to ukázat.
Jo, jasně.
Jsem moc rád, že jsi tady, Amber.
Kat tě musí odvézt zpátky.
Bylo to neuvěřitelné.
-Páni. -Bylo. Mockrát děkuju.
Rádo se stalo. Dobře, dobře!
Ježíši.
Hele, můj přítel Ricky zítra pořádá večírek.
Je to sochař, velice nadaný.
Nechceš se přidat?
Pokud to není moc.
-Ne, jasně. Úžasné. Moc ráda. -Bezva.
Takže rande?
Ano. Bezva.
Jo, počkej, ještě něco.
Asi bude lepší, když si to necháme pro sebe,
protože nechci, aby si ostatní manažeři mysleli, že máš protekci.
-Samozřejmě. -Dobře.
To bylo úžasné.
-Nemůžu tomu uvěřit. -Jo.
Hlavně to nikomu neříkej.
Jasně. Určitě.
Jo, a ptal se mě na spoustu intimních otázek
a otevřel se mi ohledně své rodiny a mluvil o své bolesti.
-Počkat, počkat, o jeho bolesti? -Jo, bylo to šílené. Jako
nikomu to neříkej, ale řekl mi o své mrtvé sestře a pak jsme se políbili.
A pak mě pozval na zítřejší večírek u jeho kamaráda sochaře.
Počkej. Do prdele?
Takže se vozíš na jachtách a jsi teď jeho holka?
Dobře, ne.
Nejsem jeho holka.
-Jen jsme prožili úžasný den. -Panebože. Je ve skutečnosti tak sexy?
-Jo. -Panebože. Já ti tak závidím.
Budeš lítat po světě se svým bohatým přítelem,
potkávat se se slavnými umělci na jachtách a tak.
Říkala jsem ti, že se to stane.
-Není to můj přítel. -Dobře, je to tvůj přítel.
Jaké to je, Jen?
Trochu tvrdé.
Tak tomu říkáme al dente.
Má to ideální texturu a uvařenost.
Ta textura je jaksi dost nechutná.
-Jo, je to fakt hnusné. -Je to moc pružné.
Ale je to ideální.
-Jo, má to být měkčí. -Jako teplé kočičí žrádlo.
Jo, jasně. Teda ne jako...
Je to jako kdybys žvýkala nebo jedla gumu.
-Chutná to jako... -Jo.
Kdo by takové těstoviny jedl?
-Že? -Můžete se posadit.
-Dobře. -Amber, jak se dnes cítíš?
-Skvěle. -Určitě?
Ta migréna tě už fakt přešla?
Jo. Mám migrénu.
Dobře.
Možná by sis měla jít odpočinout k sobě na pokoj.
Jo, to zní skvěle. Jít si jako odpočinout.
Jsem rád, že si odpočine.
Hej, Craigu, kdy se vrátí slečna Benceová?
Ta se už nevrátí.
Je pryč.
Takže. Kdo ví, co udělat s vodou?
Máme ji vylít, nebo ji použijeme později?
Ukážu vám lepší způsob vaření.
-Ahoj. -Ježíši.
Nick mě poslal, abych tě vzala na Rickyho večírek.
Bezva.
Jen se skočím do pokoje převlíct
-a sejdeme se venku? -Ne, tím se neobtěžuj.
Postaráme se o tebe. Musíme být diskrétní.
Jasně.
Já nevím. Není to trochu moc?
E assolutamente fighissima, vero?
Si, si, si.
Jo. Si, si.
Ne, to jsou ony. Ty bereme.
-Kat, na to nemám. -Neboj. To platí Nick.
Che romantico. Pretty Woman, no?
Tranne che non è una prostituta.
Cože?
-Dobře. Dobře. -Dobře.
-Dobře.
RIGOLI, ITÁLIE
-Dáš si něco k pití? -Ano, prosím.
-La mia tartarughina... -Ahoj.
Jsi moc krásná.
Pořád na tebe myslím.
Já taky. Skvěle jsem se bavila.
Tady. Pojď sem, chci tě představit svým přátelům.
Dobře.
Tady je.
-Amber, to je Ricky. -Ahoj.
To je jeho párty.
Jsme dlouholetí kamarádi.
Sochařství mu jde skoro tak dobře jako pořádání večírků.
Taky jsem úložiště Nickových hříšných tajemství.
Klid.
Díky moc za pozvání. Máte to tu neskutečné.
Díky, že ses nám vetřela na večírek.
Dělám si prdel.
Nicky, tys nelhal.
Má tak zářivou pleť.
Podívej se na to.
Páni, jsi modelka?
-Ne, nikdy. -Nikdy?
To je ale škoda. Zdáš se být velmi přístupná.
Otevřená novým zkušenostem, že?
Byla jsem ochotna jet na tuhle cestu.
A je i vtipná.
Amber, tohle jsou Danny, Marcello, Wendy, Frank.
Ciao.
-A tohle je můj syn Giorgio... -Ahoj.
-...a jeho milenka Vale. -Ciao.
-Moc mě těší. -Je mi potěšením.
A tohle jsou moje první lásky.
Nechci se dotknout Giorgia.
To je moje raná práce.
-Chceš malou prohlídku? -Ano.
Nevadí ti to? Podělíš se?
Tohle dílo vzniklo na uctění památky obětí Amatrice.
Bože, taková tragédie.
Křehkost těla.
Tohle dílo je ze série, kterou si objednal
sir Richard Branson.
-Super. -Jo.
Je to vážně skvělý chlapík, zemitý.
-Ta je moje nejoblíbenější. -Máš skvělý vkus, Nicky.
To bylo tři týdny po narození Giorgia.
Je úžasné, jak jsou naše těla odolná.
Amber. To je moje žena Sofia.
Ahoj.
Pojďme klevetit.
-Jo, běž. Najdu si tě. -Dobře.
-Mám to. -Dobře.
Bav se.
Ale ne, ne, ne.
Zůstaň.
Nicky o tobě moc hezky mluví.
To je rozkošné.
Nikdy o nikom hezky nemluví. Je to zvláštní.
Vážně?
Byl moc milý a velkorysý.
Jo, on je takový.
Zdáš se být velmi přístupná.
Proč mi to všichni říkají?
Jé, tady jsi.
Všude jsem tě hledala.
Kanagon prvního stupně.
Ne, já ne...
Takže jsi jen malá želvička, kterou někdo nutí z krunýře?
Dělám si srandu. Panebože.
-Dělám si srandu. -Dobře.
-Tak moc ti to sluší. -Děkuju.
Pojď, želvičko. Chci ti něco ukázat.
Tu jsem si vyžádal jen pro tebe.
-Kvůli těm šatům? -Jo.
Do prdele.
Tolik se jí podobáš.
Komu?
Mojí sestře Connie.
Neuvěřitelné.
-Jasně. To mě mrzí. -Ne.
Já se omlouvám.
Prostě mě uchvacuješ.
Děsí mě to.
Vyvolává to ve mně všechny ty pocity.
Hej, mohu?
Krásně voníš.
Promiň, Ricky.
-Rád bych ti ji přebral. -Dobře.
Italsky by ses jmenovala „Ambra“.
Vážně? To je skvělé.
Hej.
Neboj. Vale!
-Na puttana! -Vale!
-Vale, Vale! -Puttana!
-Hej. Pojď za mnou. -Vale! Vale!
-Vale! Vale! Vale! -Kde je Nick?
-Nezastavuj. -Dobře.
-Jsi v pořádku? -Nevím.
Vale, Vale, Vale!
Vale, Vale!
Moc se omlouvám. Tohle jsem fakt posral. Jsi v pořádku?
Jo, doufám.
Já jsem takový...
Moc jsem si to s tebou užil.
Opravdu nechci, aby tě to vyděsilo.
Vyděsilo tě to? Bojíš se?
-Prosím, neboj se. -To nic. Jsem v pohodě.
Jsme v pohodě, Nicku. Ale už musíme jet, jo?
Brzy se uvidíme, jo?
-Vale! -Jeďte, jeďte!
To byl ale blázinec.
Jsi hladová?
Nevím, co jsem.
Nezajdeme na skleničku?
Vím o skvělém místě.
LUCCA, ITÁLIE
Bývala to nejlepší restaurace na světě.
Teď je třetí.
Pořád je stejně dobrá.
Dobře, drž se toho, co budu dělat, jo?
-Bude to v pohodě. -Pohoda.
Vivo.
Předstírej, že si na jazyk sypeš solničku.
-Vážně? -Jo.
Grazie.
Řekla jsem mu, že máme hlad.
-Voilà. -Páni.
-To vypadá úžasně. -Prosím.
Říkala jsem ti to.
Panebože.
-To je tak dobré. -Já vím.
Hlavně jez rychle, než se vrátí.
-Proč? -Nechci za to platit.
Myslela jsem, že je to zadarmo. Ty ho neznáš?
Jo, je to hnusnej šmejd.
Hlavně jez.
No tak, jdeme.
Rychle.
Na, tady.
Ne, ne, ne.
Hej.
Hej!
Ty jsi ale drsňačka.
Já toho chlapa zabiju.
Vypadneme odsud.
Uhni!
Počkej.
Ty jsi vážně...
dost drsná.
Děsí tě to?
Tak trochu.
Počkej, počkej. Kurva.
Já nevím.
Promiň.
Promiň, jsem trochu zmatená.
To předtím s Nickem...
Jaksi mě to sakra... Prostě mě to rozhodilo.
-To myslíš vážně? Nick? -Já nevím. Víš...
On a já, něco mezi námi je.
Já... Nevím...
Jo, ne. Nick je kurva mimino.
Nezáleží mu na nikom kromě sebe.
Je z tebe vedle jen kvůli své sestře.
Ale... Jako...
Nebylas tam.
Ne, Amber, tohle dělá s každým.
Nejsi výjimečná. To je jeho styl.
Hele, promiň. Asi bychom se měly vrátit.
Dobře, v pohodě.
-Kat. -Ne, v pohodě.
Odvezu tě zpátky.
GABRIEL GARCÍA MÁRQUEZ ZPRÁVA O JEDNOM ÚNOSU
To je kravina, vole.
Co to má co společného s vařením?
-Prostě to udělej, Frane. -Ahoj, lidi.
Děláme pády důvěry. Jestli chceš, můžu...
Promiň. Asi jsem zaspala.
-Jsem rád, že je ti líp. -Kde je Susie?
Nebylo jí dobře, tak jsem jí řekl, ať si vezme volno.
Včera večer mi přišla v pohodě, jestli mi rozumíte.
Čemu máme rozumět?
Nic, jen mi nepřipadala nemocná, doslova.
Co?
Susie.
Amber?
Vyděsilas mě.
-Můžeme si promluvit? -Jasně.
Proč si nejsme tak blízké, jak jsme byly?
Jak to myslíš?
Neřeklas mi, že ti není dobře.
Nic jsi mi neřekla.
Odkud jsi předtím přijela?
Tyhle věci bys mi měla říkat. Jsme kamarádky.
Bývaly jsme si blízké.
Všechno jsme si říkaly. Pamatuješ?
Nebylas s Jen a Susie, ne?
-Ne. -Nelži.
-Ne. -Jestli mi kurva lžeš,
-za minutu to zjistím. -Jen jsem zaspala, nic víc.
A ještě něco ti řeknu.
Doneslo se mi, že práskáš a roznášíš drby
a všem říkáš, že potřebuju to, co mám v kufru.
Nové prášky mi zabírají, jasný?
Tak mě přestaň pomlouvat, ty malá mrcho.
-Omlouvám se. -Zopakuj to.
-Omlouvám se. -Za co se omlouváš?
-Za všechno? -Dobře.
Tak jo, fajn. Omluva se přijímá, mrcho.
-Měli jsme tu myši. -Jo.
Hygiena havěť nesnáší.
-Ahoj. -Měli jsme myši.
-Ahoj. -A pak hrozně pršelo,
měli jsme černou plíseň.
Hej, kde je Susie?
Myslím, že je vážně nemocná, že?
Je to smutné.
Včera jsem ji viděla odcházet s Kat.
S Kat?
-Jo, nevím. -Vážně?
Ty o tom nic nevíš? Jako možná, že...
Je nemocná. Klídek, jo?
-Dobré ráno, bambini. -Dobré ráno.
Dnes se budeme dívat na video Život je krásný.
Na laserovém disku to nemáš, Craigu?
Hraje v tom Roberto Benigni. Viděl to někdo?
-Já, Craigu. -Dobře, jo.
Já to taky neviděl, ale dostalo to pár Oscarů.
-Prý je to bomba. -Craigu, je mi fakt zle.
-Není mi dobře. -Ale ne.
Potřebuješ odejít?
-Jo, omlouvám se. Nevadí? -Nechci, abys o něco přišla.
-Tohle má být fakt k popukání. -Myslím, že si jen potřebuju odpočinout.
Chtějí po tobě, abys to řekla?
Nech to sakra být.
-Jasně. Brzy se uzdrav, Jen. -Dobře.
Ahoj, lidi. Budete mi chybět. O mě se nebojte. Jsem v pohodě.
Páni, ty padají jako mouchy, co?
Možná bychom si měli dát panáky na povzbuzení,
nebo tak něco, víš? Jako v kuchyni?
-Udělat něco, Craigu? -Můžeme si na chvíli promluvit venku?
-Pustit film, ať to uběhne? -Dobře.
To je nějaká suplovací kravina, Craigu.
-Na. -Já nekouřím.
-Byl to úskok. -Prostě nešlukuj.
Hele, myslím, že se tu děje něco divnýho.
Co tím myslíš?
Není to divné, že se Liz Benceová
najednou bez vysvětlení vypařila?
Možná. Je to divné?
A taky už jsme dva dny neviděli Susie.
A Jen se najednou chová divně a necítí se dobře.
Tys měla dva dny migrénu a vyhledal jsem si to, měl jsem obavy.
A zjistil jsem, že normálně trvají jen čtyři hodiny.
Proč jsou všechny ženy v tomhle programu najednou nemocné?
Mluvilas teď někdy s Deb?
Něco se s ní děje.
Takže, možná to nebyla migréna.
-Možná to bylo něco jiného. -Jako co?
Jed.
-Jed? -Přemýšlej o tom.
Liz Benceová nám dělala veškeré jídlo, že?
Pak zmizela.
A najednou všechny ženy v programu padají jako mouchy.
Dobře, neměla jsem migrénu.
Jen jsem to řekla, abych zakryla, co se skutečně dělo.
Dobře. A co se opravdu dělo?
-Pamatuješ na Kat? -Nickovu asistentku? Jasně.
Tajně mě vzala na Nickovu loď.
-Cože? -Jo.
To celé vymyslela, abych mohla strávit den s Nickem,
a byli jsme na moři na jeho obří jachtě.
Pak mě sem zase přivezla
a oba mi řekli, ať to nikomu neříkám.
Ale Kat je trochu divná.
Má s Nickem hrozně volatilní vztah.
Vlastně ho nesnáší.
Strávilas den na Nickově jachtě, jen vy dva?
-Jo. A chci říct, že Kat... -Páni. Jo.
Jo, jo. To je zábava. Den na lodi. To je super.
Hele, Dano? Poslouchej mě.
Chci říct, že Kat je divná.
-Když jsem Nicka zase viděla... -Tys ho viděla znovu?
Ano. A měla mě pak přivést rovnou sem,
-ale vzala mě do Luccy. -Rodiště Pucciniho.
A včera jsem ji viděla, jak veze pryč Susie.
A včera večer se vrátila a Susie byla pryč.
A nechala mi knížku o únosech.
Takže jestli se tu děje něco nekalého,
možná v tom má prsty Kat.
Hej, Craigu.
Musím nutně na záchod.
Nevadí, když si odskočím? Protože fakt nutně musím.
Jo.
Díky. Bože.
Mám tu fotky z návštěv jiných manažerů.
Všímáš si něčeho?
Některé jsou normální a jiné šílené?
-Jako dělají obličeje a tak? -Jo, ale podívej se blíž.
Skoro všichni manažeři jsou ženy, a když se podíváš na Kat,
na každé fotce stojí vedle nejhezčí holky.
Myslíš, že jsem tu nejhezčí?
Hele, jsou to samé ženy.
Sakra. Panebože.
Já se s Kat líbala.
Dobře, jo. Víš, to je...
Teď ale dává smysl, proč byla celou dobu na Nicka naštvaná.
Žárlila na nás oba. Možná jsme jí kazili plán.
-Ale proč by žárlila? -Že jsme se muchlovali a tak.
-Viděla to, když mě vyzvedávala. -Ty ses muchlovala i s Nickem?
Proč máme oba naprosto jiné zážitky?
Počkej chvíli.
Něco mě napadlo.
Fran a já máme jména, co nerozlišují pohlaví.
Mysleli si, že jsme taky ženy.
Proto se Nick choval tak divně, když jsme se poprvé seznámili, co?
Není to jen Kat. Je to i Nick.
Ne, ne, ne. Nemyslím, že Nick taky.
Nicka jsem s žádnými jinými ženami neviděla, jen s Kat.
A Kat mě celou navádí, abych mu nevěřila.
Máš pravdu. Kat je ta travička.
Ne, podle mě v tom není jed.
Myslím, že to s tím jedem jsme vyřešili.
Myslím, že Kat vyvinula tenhle program,
-aby mohla balit. -Já ti nevím.
Nick je hrozně bohatý. Má celý program pod dohledem.
Není možné, aby se něco takového dělo, aniž by o tom věděl.
-Myslím, že to vymyslel Nick. -Ne.
Co to kurva je?
Amber!
Amber?
Já tě vidím.
Tys mě sledovala? Co to děláš?
To bych se měla zeptat já tebe.
-Já jsem tě nesledoval. -Ne. Na to se sledováním ne.
-Co to děláte? -Jak to myslíš?
To svádění na jachtě.
-Děláš to se všemi manažery? -Svádění?
Amber, poslouchej se. Mluvíš dost vyšinutě.
Mám se o tebe bát?
Jde o to, že všechny ženy se chovají tak divně a ztrácí se.
A Kat říkala...
Počkej. Já o mizejících ženách nic nevím.
To říkala Kat?
Musíš se od ní držet dál. Je to podvodnice. Vyhodil jsem ji.
-Cože? Kdy? -Dnes ráno.
Schylovalo se k tomu.
Je nestabilní. Je to hluboce nešťastná osoba.
Nebuď jako ona. Neskončilo to pro ni dobře.
Neskončilo...
Amber, nezahazuj to.
Máš ústřice i pro Jen?
Zase to děláš, želvičko.
Jako vždy mě od sebe odháníš a schováváš se do ulity.
Proč se tolik bojíš lásky?
To myslíš vážně? Proč mi to říkáš?
Přiznalas, žes sabotovala všechny své bývalé vztahy.
Přesně to děláš teď.
Nemůžu uvěřit, že to používáš proti mně.
-Snažíš se mě manipulovat. -Manipulovat tě?
Mám pocit, že jsem k tobě byl velmi citlivý
a měl jsem jen ty nejčistší úmysly.
Hele, zítra večer pořádám večírek
-a říkal jsem si... -Ne!
Kolem tebe se děje něco nekalého. Vím to.
Podívej, zkus se na chvíli zastavit a uvědom si, že jsi v Itálii.
Na Itálii seru.
Do prdele.
-Jsi zpátky. -Měls pravdu.
-Je to Nick, ten zasranej kretén. -Ten úchyl.
Sledovala jsem jeho a Jen. Vzal ji na jachtu.
Všechno popřel.
-A Kat je pryč. -Kat je pryč?
Jo, říkal, že dostala padáka. Ale kdo ví, jak to bylo?
Chce mě přesvědčit, že šílím.
Používá proti mně věci z minulosti.
Co to znamená?
Na lodi se mě ptal na spoustu intimních otázek
a já mu řekla pár dost důvěrných věcí. Já jsem taková kráva.
Páni. Jak důvěrné věci?
-To je soukromé. -Promiň.
Ale bylo to divné, protože to začalo hrozně prostě.
Jako: „Kdybys mohla být slavná, byla bys?“ Ale pak:
„Jakou roli hrají v tvém životě láska a náklonnost?“ Kdo tak mluví?
„Kdy sis naposledy zpívala?“
Minulý týden, proč?
Podívej.
„The New York Times, 36 otázek, které vedou k lásce.“
-Panebože. -Nick to vymyslel.
Musíme odsud sakra vypadnout.
Jasně. Ale Craig má naše pasy.
Jsme američtí občané, takže máme právo požadovat své pasy zpět.
A tak o to žádáme.
Navíc chceme odsud dnes večer odletět.
Hned.
Jo, ale to se nestane.
Hele, víme, že se tu děje něco nekalého
a chceme jen potichu odejít.
Takže nám dej naše pasy a my nic nenahlásíme.
Počkat. Cože? Co prosím?
Všechny ty „ženy“, kterým „není dobře“...
K čemu ty uvozovky ve vzduchu? Nechápu to.
Kde je Liz? Kde je Susie?
Víme, že jim není zle, Craigu.
Lizzie tu měla být jen dva dny a odjela.
A co ta moje migréna? Žádnou jsem neměla.
Vážně?
Proč jsi řekla, že ano?
Poslouchejte, lidi, zítra je poslední den.
Asi bude lepší nedělat vlny.
Mám ženské jméno.
Takže se musím znovu omluvit za to, že jsem pustil Život je krásný. Pardon.
Od této chvíle budu číst synopse.
Také chci všem připomenout, že máte velké štěstí, že tu jste,
a měli byste si této příležitosti velmi vážit.
Takže buďte profesionální a pozitivní, ano?
A v tom duchu si dnes dáme cvičení na budování důvěry.
Tohle se jmenuje „Předej cuketu“.
Podělte se o něco osobního o sobě.
Možná o něco, co jste se tady naučili.
-Já začnu. -Já mám lepší nápad, Craigu.
Zahrajeme si na mafii.
Je to zábava a skvělý způsob, jak budovat důvěru.
Teď vám rozdám tyhle malé kartičky.
Řeknou vám, jestli jste vesničan nebo člen mafie.
A potom všichni zavřeme oči.
Mafiáni je pak otevřou, navážou oční kontakt
a pečlivě vyberou někoho, koho zabijí.
-Ahoj, Nicku. -Ahoj, Nicku.
Ciao, amici.
Amber, můžeme si jít promluvit ven, prosím?
-Nechce. -Ona nechce.
Chceš hrát, Nicku?
Dobře. Jasně.
-Co hrajete? -Mafii.
-Super. -Úžasné.
-Neskutečné. -Dobře.
Zamícháme je. Držte je u vesty.
Nikomu neříkejte, kdo jste.
-Rozumíš té hře, Deb? -Ano.
-Myslím, že ano. -Tu máš, done.
Tak jo, všichni. Je ráno.
Vychází slunce. Ptáci švitoří. Právě jste se krásně vyspali.
A za chvíli všichni otevřou oči kromě...
Dany.
-Dano, seš mrtvej, brácho. -Dobře.
Je jasné, že to byl Nick. Že jo?
-Cos s nima udělal? -S kým?
Počkej. Dano, nesmíš mluvit. Jsi mrtvý.
-Proč si myslíš, že jsem to udělal? -Protože víš, že to vím.
Je to tak očividné.
Víš co, Dano?
Dano, sklapni, jo?
Byl jsi mafián nebo vesničan?
-Jo, buď v klidu. -Ne.
Ne. Dělá ze sebe úžasného chlapa, že?
S úžasnou rodinou.
A tím, že nás sem pozve, nám umožní být toho součástí.
A místo toho
si mě vůbec nevšímá a tenhle program je na hovno!
Je na hovno! Omlouvám se.
Necháš si sem přivézt bandu bělochů.
Děláš boloňskou.
Díváme se na filmy v téhle zchátralé, polorozpadlé díře.
Jiný plán nemáš.
Každý tři vteřiny tu slyším projet vlak.
V pokoji mám rybenky a ty mě fakt děsí,
ale nechci je zabít, takže bydlím se zasranýma rybenkama?!
Seru na to!
-Jsem Peršanka. -Dobře. Omlouvám se.
Ale kam všichni zmizeli?
-Nicku, trávíš je? -Hej! Přestaň.
-Chováš se jako kretén, Dano. -Ne, ne, ne. To nic.
Chceš mluvit o rodině?
Držels někdy sestru za ruku, když ti umírala před očima?
Ne, nedržel. To by byla neuvěřitelná náhoda.
Já ano.
Connie.
Connie byla moje všechno.
Tak jsem si to nepředstavoval.
Tuscan Grove měl být skvělý gastronomický zážitek,
takže mě nenapadlo, že se z toho budou tyhle populistické,
masově vyráběné fastfoodové sračky.
Mělo to být moje Spago, moje Chez Panisse.
Smířil jsem se s tím, co se z toho stalo. Obrovský úspěch. Skvělé.
A teď se snažím vytvořit pro vás všechny krásný zážitek, zvu vás...
do svého domu...
do mé vily, do mého...
Do mého života.
A ty máš tu drzost mě obvinit?
Tentokrát jsem dal srdce na dlaň.
Už nikdy víc.
Bolí to. Bolí to.
Omlouvám se.
Děkuji za pozvání do vaší hry.
Ale měl bych jít.
-Ne, ne, ne. -Nicku, no tak.
Nico.
Dobrá práce, Dano, ty kundo.
Jdi do prdele, Fran. Seš podvodník.
-Cos to řekl? -Seš podvodník.
Viděl jsem tvůj díl Chef’s Challenge a porazil tě ani ne náctiletý.
Ani ne? Elliotovi je 13 a půl roku. To už je náctiletý.
A pravidla jsou navíc na hovno.
Zamysli se nad tím. Víte co?
Sestříhali to, abych byl za vola.
Víš co? Nebyls tam.
-Naser si. -Dost!
Tohle má být cvičení na budování týmu.
Dano, uklidni se.
Machr Craig se postavil! Seš zasranej fašista, jasný?
Nemáš právo nás takhle unést, jasný?
Už jsem se za to video omluvil. Sedni si.
-Nemluvím o tom videu. -Seš mrtvej.
Mluvím o tom, že jsi zasranej pačuliovej Charles Manson,
kterýho teď skopu!
-Máme tady borce. -Ty ses kurva zbláznil.
-Víš, kdo jsem? -Chceš do Teanecku?
Hej, hej.
Jsem z Tenafly.
Dano, no tak. Sedni si.
-Dobře, sedni. -Sundej si košili!
-Sedni si! -Nesundám si košili.
-Sedni si! -Ne!
-Hej! Sedni si! -Nesundám si...
-Hej! -Teď jsi v prdeli!
-Ne, ne, ne. -Jsi v prdeli!
No tak.
Teď jsem sundal košili a nemůžu přestat,
-dokud neproliju krev! -Nevím.
-Sedni si! -Dobře!
Dobře. Nebudeme se bít.
Stejně mi začíná být špatně,
protože tu, jak se zdá, něco lítá.
-Jdu se napít do vily. -Co? Cože?
Co to sakra je?
-Myslím, že vrah je Deb. -Ty čubko!
Všichni jste čubky! Všichni!
-Panebože! -Ahoj. Promiň.
To nic.
Jsi v pořádku? Protože to předtím byl nářez.
Musel jsem odvést pozornost.
Poslyš, musíš jít se mnou. Děje se něco velkého.
Schází se tu lidi v nóbl oblečení.
Nick mi říkal, že dnes pořádá večírek.
-Jsi v pořádku? -Jo.
-Ale mají samopaly. -Samopaly?!
Potichu.
-Co to kurva je? -Do prdele. To je vražda.
To je vražda. Já to věděl.
Co to kurva je?
Do prdele...
Dobře. Dobře. Pověsím se na ni. Zůstaň tady, ano?
-A dávej pozor. -Počkej. Proč?
Co je to za plán?
Proč se pořád vystavujeme nebezpečí?
Já to zvládnu.
Promiň. Kurva.
Kurva!
Pomoc!
Kurva.
Zatraceně.
Deb?
Deb!
Stalo se to tak rychle.
Amber!
Frane! Frane! Otevři!
Jo? Vteřinku.
Rychle, rychle.
-Ahoj. -Musíme odsud vypadnout.
Dana je mrtvej.
Deb v tom jede.
Nick s Craigem mají Liz ve vile jako nějakou lidskou oběť,
nebo co. Nevím. Ale musíme jít. Musíme jít.
-Děláš si srandu? -Kámo, fakt je to tak.
Musíme vzít Jen a vypadnout odsud.
Dobře. Vzala sis moc melatoninu, co?
Dana je mrtvý! Je to skutečné!
Panebože.
-Už jde. Už jde. Jdeme. -Kdo přichází?
-Ježíši. -Jen, Jen.
Běž, běž!
-Jen. -Jen.
Jen. Jen.
Je kurva mrtvá.
-Říkala jsem ti to. -Sakra!
-Schovej se, schovej se. -Dobře. Schovej se.
Dobře, počkej. Tak co se děje?
S Danou jsme viděli Liz svázanou ve vile.
Rozdělili jsme se, a pak jsem ho našla mrtvého a Deb stála nad ním.
Věděli, že to ví.
V podstatě Nick dělá ten program, aby sem nalákal nic netušící ženy
a svedl je, a teď tu vraždí lidi.
-Proč? -To nevím!
Ale víš, jak se všichni ztrácí,
a že máš ženský jméno?
Cože?
Hele, pořád zkouším tísňovou linku,
-ale nefunguje. -Amber?
Amber?
Amber.
Kde jsi?
Zasraná čubka.
Panebože.
Zkouším 911, ale mají to zaseknuté.
Ahoj!
Kdes byla?
Počkej. Kdo je to?
Jsem Fran. Jaká?
Poslouchej. Jdou po nás a vraždí tu lidi.
Cože? Volalas 911?
-Nefunguje to. -Jo, asi to zasekli.
-Musíme zdrhnout. -Dobře.
Amber!
Počkej. Co se teď stalo? To je ten vrah?
Amber.
Proč utíkáme k tý zasraný vile?
-Nevím. Nevím. -Pěkně podělanej plán.
Pomoc. Pomoc.
-Tady je. -Páni, on žije.
Počkat, kdo žije?
-Pomozte mi. -Kdo to byl? Kdo?
-Hej. -Pomoc.
-A je celý pochcaný. -Bože.
Jsi v pořádku?
-Co ti Deb udělala? -Deb ne, prasata.
Prasata?
To je nějaká mansonovská, hippiesácká, rasistická kravina.
-Lidi. Lidi. -Prostě helter-skelter.
Musíme jít! Musíme utíkat! Honem!
Běžte! Běžte!
-Co to sakra je? -Atrium.
Dano. Dano, neusínej. Neusínej.
Ty to tu znáš. Řekni nám, kam máme jít.
-Kde se máme schovat? -Pracovna.
Pracovna?
Kde to je? Dano, Dano!
-Je v pořádku? -Nevím.
-Co budeme dělat? -Už si vzpomínám.
-Ukázal mi ji. -Moje kamarádka je v Itálii
a utíkají před sériovým vrahem.
-Pojďme tudy. -Dobře.
Itálie! Itálie, země.
Cože? Komu mám zavolat? Jak to myslíte, že nevíte?
Ahoj. Vítejte.
Lidi, to je Amber. Přišla.
-Máma Martucciová? -Přivedla sis kamarády. To je skvělý.
To je porno z Luccy.
O tom jsem ti říkal u baru.
Není nádherná?
Není to tak, jak to vypadá.
Počkat. To není porno z Luccy? Protože to přesně jako porno z Luccy vypadá.
Co to má kurva být?
Fajn... Promiňte. Nezvonil mi budík.
Mám to. V Itálii to není 911. Je to 112.
Lidi.
Dobře.
Tak jo.
Dobře.
Nedá se nic dělat?
To nemůžu ani vyplnit policejní hlášení?
Je to docela vzrušující. Pořád mám v sobě anální kolík.
-Já taky. -Vážně?
Panebože!
-Ahoj. -Ahoj.
-Jak se cítíš? -Díky.
Takhle jsem si to nepředstavovala.
Jo. Ale s tím sexem jsme měli pravdu.
-Jo. -A viděl jsem mámu Martucciovou.
Takže se asi rozloučíme.
Jo.
Moc ráda jsem tě trochu poznala.
-Díky za dobrodružství. -Jo, kdykoliv.
Opatruj se.
Ahoj.
Tentokrát jsme to fakt rozjeli, co, holka?
Jasně.
Brzy se uzdrav.
Teď se máme políbit?
Nebo... To ne. Dobře.
A pak jsem... Snažila jsem se všechny varovat.
Řekla jsem jim to. A pak tam byla prasata. Byla tam prasata.
Byla tam prasata.
Myslím, že ty prášky, co mi lékárník dal, nebyly správné.
Ciao.
-Panebože. -Co se stalo? Podělalo se to?
-Kdes byla? -V Janově. Byla to pohoda.
-Chyběla jsem ti? -Jo.
Jako, já nevím proč...
-Je to robertková puška? -Jo.
DEB WEBSTEROVÁ
Je děsivé, že může takhle spát.
Takže, ragazzi.
Tohle je asi konec.
Doufám, že si ty vzpomínky uchováte po zbytek života.
Bylo mi ctí.
Taky vám chci připomenout, že jste podepsali mlčenlivost,
která je právně závazná a použitelná
a zakazuje vám mluvit o jakýchkoli detailech této cesty.
-Ježíši. -Ciao, amici.
BAKERSFIELD, KALIFORNIE
Ahoj. Proboha.
Když tě to odhlásí, tak se to někdy musí jen resetovat,
což děláme pomocí hesla administrátora.
-To je banka? -Jo.
Mělo by to být něco normálního, co vypadá úchvatně.
Jo.
Panebože. On osobně. Nemůžu uvěřit, že jste tady.
Nemůžu tomu uvěřit. Můžeme se spolu vyfotit?
Jakeu, pojď sem.
Vyfotíš nás? Vyndej telefon. Rychle.
Co tady děláš?
Hodně jsem přemýšlel o tom, co se stalo.
Takhle jsme se neměli rozloučit.
-Jo. -Hele, cítím se hrozně.
S kamarády takové večírky pořádáme už dlouho,
asi jsem to bral jako samozřejmost.
Vždycky zvu manažery ze skupiny a kdo přijde, ten přijde.
Fujtajbl.
Ne.
Ne, jen chci, aby se lidi bavili,
a asi jsem si myslel, že na to jsi,
na základě toho, o čem jsme mluvili.
Když jsem ti řekl o svých zkušenostech se skupinovým sexem
a trvalého blaha z tantrické techniky a zeptal se tě,
jestli bys měla zájem a tys řekla ano?
Dobře.
Takže, páni, já ne...
To je...
Říkala jsem si, proč říkáš „trvalý pocit štěstí“. Asi jsem ujela.
Ale nemyslím, že to tvé chování omlouvá.
Ne, ne, ne. Souhlasím. Udělal jsem pár politováníhodných věcí.
A po tom všem, co se stalo, jsem se do sebe zahleděl
a uvědomil jsem si, že je pro mě i pro ostatní nejlepší,
když na nějakou dobu upustím od tělesné intimity s kýmkoli.
Teď jsem v celibátu.
Hele, želvičko,
setkání s tebou mě fakt otevřelo.
Nemůžu uvěřit, žes jel takovou dálku, jen abys mi to řekl.
Potřeboval jsem tě znovu vidět.
To je divoké.
Asi jsem doufal,
že přijmeš mou nabídku obeplout pobřeží Amalfi
jako můj první důstojník.
Chci s tebou
jen být.
No tak, želvičko.
Řekni ano.
Víš co? Myslím, že ne.
Myslím, že je to jaksi nevhodné, protože jsi můj šéf.
Není to, proč jsi mi říkal, ať to nikomu neříkám?
Dobře.
Určitě?
Určitě.
Tady je mi dobře.
Ale doufám, že budeš mít bezpečnou cestu kamkoli.
Něco pro tebe mám.
Já to nechci.
Nejsem tvoje želvička.
Měl bys jít.
Páni.
Dobře.
Myslel jsem, že možná...
Sbohem, Nicku.
Běž.
Vypadni odsud, kurva!
Hodně štěstí, zdraví
Hodně štěstí, milá Alex
Překlad titulků: Roman Placzek