Nödläget landet över förvärras när nu antalet covidsmittade passerat 3 000.
Våra folkvalda tar till helt nya åtgärder för att hålla folk säkra.
New Yorks borgmästare Bill de Blasio stänger stans alla skolor.
En dryg miljon elever påverkas med början i morgon.
Under krisen stängs även stora affärskedjor.
New Yorks barer och restauranger kan stå på tur.
Allt är möjligt.
Jättekonstigt. Nej, det är knappt nån ute alls.
Har du sett nyheterna? Ja, jag lämnar stan. Hur mår du?
Vi avråder från tunnelbanefärder annat än till väsentliga arbeten.
Alla tåg ställs in om 24 timmar.
Lystring: Tåg 5 från Grand Central Station är försenat och anländer om 25 minuter.
Tåget var försenat, men det borde gå bra ändå, bara bli lite krångligare.
-Har du växel? -Tyvärr.
-Har du växel?! -Vet inte.
Jag har covid.
Jag får ringa tillbaka.
Ursäkta.
Världen går under, subba. Jag borde inte behöva fråga två gånger. Självisk!
Hej, jag ska till Hudson men missade 16.50 och 19 är utsålt. Jag måste med 21.42.
-Inställt. -Va?
-Är ni hörselskadad? -Nej.
Fan.
Så här: Jag försöker komma till min Airbnb, okej?
Det är inte mitt fel att tåget var sent.
Och det är inte mitt fel att jag snart blir arbetslös.
-Ursäkta, det har varit en lång dag. -Ring en Lyft, kanske?
-Tror du att de kör så långt? -Ja.
-Tack. -Lycka till.
Du ser trött ut.
Jo, jag är väl det.
-Trivs du på landet? -Nej.
Jag trivs i stan, men med allt som händer nu, så...
-Jag har handsprit om du vill ha. -Har du?
Var hittade du den? Jag letade i flera affärer utan att hitta nån.
Min fru hittade den åt mig. Bra kvinna.
-Behåll den. Jag har fler. -Tack, jättesnällt av dig.
Det var så lite.
-Är du gift? -Nej.
Alltså, inte än. Men jag vill ha man och barn en dag.
-Jaså, "en dag"? -Ja, en dag.
-Varför är det så roligt? -Jag skrattar inte åt dig.
Men folk tror att de har gott om tid och skjuter upp saker och ting.
Jag träffade min fru och gifte mig direkt. Vi har fyra barn.
Fint.
Ja, det är inte alltid lätt - men det är bra grejer inte.
HEJ, BABE. JAG MÅSTE STANNA I STAN. OROLIG FÖR FÖRÄLDRARNA. LEDSEN.
OKEJ.
-Jösses, är det där en hjort? -Japp.
Jag har inte sett hjortar sen jag var barn.
-Fint hus. -Ja.
-Behöver du hjälp med väskan? -Nej, ingen fara. Tack.
Ha det bra.
Nej, nej, nej, nej, nej.
Nej. Nej, nej, nej. Nej.
Nej...skit. Skit.
Skit. Fan!
Skit!
Skit. Fan!
Gud... Skit.
Jag måste lugna mig. Lugna mig.
-Oj, gud, förlåt. -Jäklar!
Hej... Jaha, du måste vara ägaren!
Missuppfattade jag datumet?
Jag försökte ringa, men mobilen dog och... Heter du Tim?
Nej, nej, jag är inte Tim, jag heter Charlie.
Jaha.
-Men det här är väl 34 Cherry Lane? -34, ja. Ja, det är det.
Min kille bokade huset på Airbnb för en vecka.
Ledsen, men jag reserverade huset på Airbnb.
-Va? -Jag bokade det på Airbnb i går.
Jaha, men... Vi bokade det i söndags.
Jag vet inte vad jag ska säga, jag skrev på i går. Jag har bekräftelsemejlet.
-Du har en bil. -Sant.
Det har ju blivit ett stort missförstånd här-
-och din vän som tipsade dig om huset är säkert jättetrevlig.
-Jaså, det är du säker på? -Nej, inte egentligen.
Jag känner inte nån av er, men du verkar trevlig
-så du har säkert trevliga vänner.
-Och du verkar logisk. -"Logisk"? Jaha.
Och du har ju en bil och eftersom ägaren måste ha dubbelbokat oss-
-och hade jag haft en bil skulle jag ha kört till ett hotell, så...
Så...?
Så du bör köra till ett hotell, så löser vi det här i morgon.
Så jag borde åka?
Ja, jag bokade i söndags, du i går. Jag bokade först.
Har du ens ett bekräftelsemejl? Du bokade ju inte själv.
Det bokades!
Jag är helt jävla slut! Det har varit en lång dag-
-och jag måste ladda min mobil, ta ett bad och sova ut.
-Kommer du från stan? -Ja, hurså?
-Ja. Upper West Side? -Ja.
-Vadå? -Inget.
-Hur visste du varifrån jag kommer? -Lyckträff, antar jag.
-Varifrån är du, då? Wisconsin? -"Wisconsin"? Nej, hur så?
-Du dricker ju öl. -Jaså, bara Wisconsinbor dricker öl?
Nej, det var inte så jag menade.
-Vill du ha en öl? -Nej! Nej.
Jag vill sova.
Visst. Okej.
-Vad gör du?! -Det är sent, du har åkt långt.
Ingen fara, jag tar soffan.
-Var är sovrummet? -Andra till vänster på övervåningen.
Och det finns nog bara en toa/dusch.
Äckligt. Åh, fy.
Gud, bara jag inte får det. Låt mig inte smittas av den här äckliga människan.
Min man och jag skiljer oss och han har väl också bokat det.
-Kan man få pengarna tillbaka? -Ursäkta, jag ringer sen. Min mor ringer.
Visst.
Nej...nej.
Jag vet att jag tog med korkskruven.
Gud! Var är korkskruven?!
-Jag packade den ju... -Pratar du alltid för dig själv?
Oj, förlåt.
-Vad gör du här? -Jag måste kissa.
-Jaha. -Ingen fara, det går fort.
Där är du ju.
Jäklar! Fan!
-Jösses... -Behöver du hjälp eller nåt?
Ja, nej. Jag spillde lite...
Jag går en trappa ner nu, så... God natt.
Godnatt.
I New York ombads alla med icke-väsentliga arbeten att stanna hemma.
Delstatens guvernör Andrew Cuomo är med oss i studion.
Har ni all skyddsutrustning som krävs-
-i kampen mot det här smittsamma och dödliga viruset?
Nej, vi har inte handskar eller skyddsutrustning nog.
Inte tillräckligt många respiratorer. Respiratorer är avgörande här.
Det är en unik situation.
-Hej, mamma. -Mår du bra?
Så vi måste satsa...
-Jo, det är bra. Hur är det med dig? -Jag har ringt fem gånger.
Snarare tio, men okej.
-Varför har du inte ringt tillbaka? -Jag har haft fullt upp.
Jag vet, men jag oroar mig. Gör inte så mot din mamma.
Jag är ledsen, mamma. Förlåt. Jag tänkte mig inte för.
-Mår du bra, då? -Ja, det är bara bra.
-Du är inte på jobbet, va? -Nej, det är stängt.
-Till och med din verkstad? -Ja.
Vad ska du göra, har du sparpengar? Hyran är ju löjlig.
Jag har sparat undan, jag har en massa.
-Det går ju bra, det vet du, -Jag vet, jag är lite extra orolig nu.
Jag vet, men vet du? Vi låter bli att oroa oss tills det finns nåt att oroa sig för.
Du har rätt, så helt rätt, och det är underbart att höra av dig.
-Är du med Evelyn? -Nej. Nej, det är jag inte.
-Oj, har det hänt nåt? -Jag vet inte.
Hon sa att hon ville ha andra grejer och sånt, så där står vi nu. Vi är inte ihop.
Men jag trodde att ni hade det så bra?
Det hade vi, vi var lyckliga ibland.
Det finns ingen lycka i att försöka göra nån olycklig lycklig.
-Du har det bättre nu, raring. -Tack, mamma.
-Okej, jag älskar dig. -Och jag dig.
-Hejdå. Hejdå-då-då. -Hejdå.
Jag vill vara där med dig.
Det var därför jag bokade stället.
Åt dig och mig. Jag hade ju inte tänkt stanna här. Jag var på väg till tåget.
Men pappa ringde. Jag tänkte bara kika förbi, men när jag kom dit-
-och såg hur, ja, rädda de var-
-så kändes det så rätt att stanna kvar.
Ja. Visst.
-Jag förstår. -Det är så skönt att du kom ur stan.
Du är mycket säkrare där.
-Jo. -Hur är det, har du wifi-lösen och allt?
Alltså, ja. Jo. Det är bra.
-Jag saknar dig. Okej? -Ja, jag saknar dig också.
-God natt. -God natt.
Smittotalet ökar fortfarande.
Vad gör vi? Minskar spridningen samtidigt som vi ökar sjukhusens kapacitet.
Vi arbetar med sjukhusen på att omarbeta utrymmena så att de får in fler bäddar.
Vi söker mer personal och tar in fler respiratorer.
Respiratorer är den viktigaste och mest sällsynta utrustningen nu.
Jag minns kvällen jag träffade min fru som om det var i går.
Den vackraste flicka jag nånsin sett.
-Vad heter du, raring? -Jag är din dotterdotter June.
June, som månaden. Juni.
Minns du Donna? Jag är hennes dotter.
Jag känner inte dig.
Det är okej. Jag känner dig.
Och jag ville bara säga: "Jag älskar dig, morfar."
Okej.
-Kan du sjunga den där låten igen? -Igen?
Okej.
Hejdå.
-Oj, förlåt! -Hallå där!
-Herregud. -Gudars...
KOLLA VAR JOHN TAGGADES PÅ PICME
Det är Carol från kontoret.
"Tack till mannen som inspirerar mig"? "#Grateful"?
-Tror du att de är tillsammans? -Nej, det tror jag inte.
Vi snackar om John, den trevligaste man jag nånsin träffat.
-Varför postade hon, då? -Hon är väl förälskad - du får vänja dig.
Alltså...jag vet, men det är bara så...
Han bokade ett hus åt oss, och så kom han inte.
Han står ju sina föräldrar nära. Det var nog inget planerat för att få bort dig.
-Ni har väl haft det bra? -Jag är kanske bara sårad.
Okej, ta det lugnt nu. Ta ett djupt andetag, andas ut och slappna av.
Alla är superkänsliga nu. Hela världen känns som ett enda stort sår-
-och du är ensam med får, och det suger.
Men vill jag vara med en som inte vill vara med mig under en jävla pandemi?
Du måste lära dig att prata med honom, du måste tala ut.
Tänk om vi växer isär, om jag har skapat en fantasi han inte kan leva upp till?
Det är John vi snackar om. Han är pragmatisk.
Han är en pragmatisk individ som tänker innan han handlar.
Jag klarar bara inte att han alltid ska vaka över mig.
Tiden bara går!
-Jag byter ämne: Hur är stället? -Jo, bra. Fast det är en annan här.
-Vem då? -Nån snubbe.
"Nån snubbe"? Du är i vildmarken med nån snubbe i nåt hus?
Snacka om att ha tur! Du kan få en vän mitt i den här skitstormen!
Vem mer kan säga det?
Det här är Domino's. Vi har stängt på grund av pandemin.
Hej, Papa John's här. Vi har stängt tills vidare .
Toppen.
Hej, du har kommit till New Garden. På grund av covid har vi tills vidare stängt.
Sköt om er.
-Hej. -Oj, hej, förlåt.
Jo, jag stack ut och hämtade lite mat.
Det är en Big Mac där ifall du är hungrig.
-Verkligen? -Ja.
Jättesnällt.
-Jag är vegan. Eller försöker. -Jaha.
Alltså, det är ju bra för miljön.
Coolt. Det finns strips om du vill ha? Som du vill.
Tack.
Hur länge har du varit vegan?
Min pojkvän och jag började för en månad sen.
Han tyckte att det vore bättre för oss.
Jag måste äta ute mycket i jobbet, så det funkar inte alltid. Men jag försöker.
Jaha, coolt.
-Jag brukar inte se ut så här. -Vadå, hur brukar du se ut, då?
Alltså, jag brukar borsta håret och sminka mig.
Jaså. Jo, jag fattar, jag sminkar mig också.
Jaha.
Ursäkta, det var ett uselt skämt. Jag sminkar mig inte.
-Dåligt skämt. -Okej.
Det var inte dåligt.
Du behöver inte smink.
Allvarligt?
-Vad jobbar du med? -Jag typ restaurerar saker.
Jag reparerar grejer. Typ vad som helst.
Mest gamla motorcyklar, men typ gamla grejer i allmänhet.
-Verkligen? -Ja, jag har en verkstad i stan.
Ja, den är ju stängd nu, men jag jobbar mest där.
-Det var länge sen jag åkte. -Vadå, mc? Gillar du motorcyklar?
Ärligt talat är jag lite rädd.
-Morfar gillar att åka. -Coolt.
-Och han tog med mig när jag var liten. -Det var coolt. Klart coolt.
-Lärde han dig att köra? -Nej, jag satt bakpå.
-Jaha, så var är du ifrån? -Upper West Side, ju?
-Nej, från början. -Från början? Indiana.
-Har du hört om det? -Jo, jag har hört om Indiana.
Fast jag har inte hört att Indiana-tjejer föredrar vin framför öl, men...
Jag flyttade till stan efter college, och det var ett tag sen.
Alltså, jag försöker bara att skapa mig ett nytt liv.
-Hur har det gått? -Bra. Jag arbetar inom journalism.
Jag tänkte ju ha skrivit minst en bok vid det här laget, men det har inte hänt än.
Okej...det kan det ju göra.
Vad skriver du om?
Jo, före hela den här covid-grejen-
-hade jag stadiga jobb med matrecensioner.
Gick du på college för det?
Förlåt, det blev så fel. Det lät hemskt. Jättehemskt!
Nej, du har rätt! Det gjorde jag.
Låt mig ta om det: "Verkligen, läste du på college för det?"
Det låter ju löjligt. Och vet du? Jag betalar fortfarande av på studielånen.
-Fortfarande! -Aj, fan. Det måste suga.
-Vill du spela lite vändåtta? -Vända vadå? Vad tusan är vändåtta?
-Vändåtta! -Vad är det?
-Kan du inte vändåtta? -Nej, det har jag inte hört om.
-Varifrån är du? -Från New York!
Vi spelar 21 och poker, men vändåtta har jag aldrig hört om.
Jag växte upp vid 10th och Avenue C.
Det är ett bra kycklingställe där som jag skrev om.
Jaha. Ett snabbställe? Ja, de är bra. De är bra.
Ja, fan, hoppas att de ställena klarar sig.
Hur länge tror du att det här varar?
Inte vet jag, men när New York stänger ner så där?
-Ett bra tag, skulle jag tro. -Mitt jobb sa två veckor.
Ibland tänker jag bara... Vafan. Är du med?
Vi är så invanda till att uppnå saker varje dag-
-och till att hitta den perfekta partnern och den stora lägenheten-
-och äta på de bästa restaurangerna.
Och så stänger världen, och man undrar: "Vad var allt det bra för?"
Är du med?
Det enda som betyder nåt är väsentliga arbetare, och jag är inte väsentlig.
Då måste jag först fråga dig varför du gör så mot dig själv?
För det låter som en massa. En sån press.
Jag vet inte, jag är väl uppfostrad så.
Vill man ha ett liv med mening och värde-
-så får man slita ihjäl sig för att få till det.
Eller lägga all sin tid på en man som gör det åt en och...
Det är lite väl svartvitt för mig.
Det finns en massa gråzoner du inte nämnt som du missar.
-Jo, det är... -Visst. För en man.
-Va? -Så är det!
Alltså, jag bryr mig faktiskt inte värst om vad folk tycker om mig.
Visst bryr jag mig, men jag bara...
Folk dömer en ju vad man än går, så man kan lika gärna göra vad man vill.
Jag har sett nog med grejer-
-för att inse att man måste försöka att hitta nåt som lycka-
-och inte vara beroende av nån för ett enda dugg. Eller i alla fall försöka.
-Det där vill jag ha! -Ta för dig.
Gud...vill du att jag drar i morgon?
Nej. Det behövs inte, om du inte vill.
-Säkert? -Absolut. Du verkar ju normal...aktig?
Allvarligt, gör din grej. Det är lugnt.
Jaha, vilken är din favoritbok?
-Min favoritbok? -Ja, din favoritbok.
-Det har ingen frågat förut. -Va? Du skriver ju! Skribenter läser väl?
Skribenter läser. Vilken är din favoritbok?
Jag älskar den där "Transit". Det är inte handlingen som driver den-
-det är alla hennes band till andra människor, och jag vet inte-
-det visar tydligt vad hon går igenom och vem hon är. Möten med människor.
Jag gillar sånt.
Har man gjort en film på den? Nej?
-Nej. -Den låter bra. Det gör den.
-Du, då? Vilken är din favoritbok? -"Moby Dick".
-Jaha, lätt läsning. -Ja, jag gillar äventyr.
Jag saknar äventyr.
Och jag gillar handling. En riktigt rejäl en.
Jo.
Hej.
Jag ringer bara för att se hur dina föräldrar har det, och hur du har det.
Och jag...jag saknar dig.
Okej, hejdå.
Smittskyddsstyrelsen rekommenderar nu ansiktsmask-
-sen nya uppgifter visar hur lätt asymptomatiska virusbärare kan smitta.
-Hej. -Hej.
-Vad gör du? -De säger att vi ska ha ansiktsmask nu.
-Va? -Ja, viruset sprids visst via luften.
Så vi måste ha ansiktsmasker. Det är i alla fall vad de säger.
-Kan jag hjälpa dig? -Javisst, klipp ut en bit ur den här.
-Får jag se. -Vänta. Så där.
Här. Pröva den.
-Över näsan? -Ja, man ska täcka mun och näsa.
Lätt, aerodynamisk. Moderiktig. Passar till alla kläder.
Få se. Urgulligt.
-Bra. -Coolt.
Jämna ut kurvan, jämna ut kurvan, jämna ut kurvan.
Jag tror inte att vi kan jämna ut kurvan så pass-
-att vi möter sjukvårdens kapacitet.
Herregud, jag hade glömt hur goda de är.
Jag behöver nog inte oroa mig för veganism nu.
Det är väl inget att oroa sig för, bara var dig själv.
Vill du vara vegan, var det. Om inte, ät en jäkla Big Mac.
Helt rätt.
Men när man varit så länge med nån-
-kan man liksom börja smälta ihop till en och samma person, eller hur?
Man börjar gilla samma saker.
Och...ogilla samma saker.
Jo, fast till slut dejtar man väl sig själv då?
-Kanske. -Är det för sin eller den andras skull?
Kanske ingendera.
Men du har rätt, blir man samma person så dejtar man ju typ sig själv.
Ja, eller tappar bort sig själv.
Jo, och det kan väl bero på dynamiken.
Om två personer verkligen gillar varann och håller fast vid sina egna identiteter-
-så kan de så klart växa ihop-
-och ha kul ihop, ha ett meningsfullt förhållande.
Fast vad fan vet jag?
Hej, Ev här.
Du har grejer här att hämta, förr hellre än senare. Hej.
Oj.
-Charlie. -Ja, vadå?
Ska vi köra karaoke?
-Gud, nej. -Kom igen!
-Sämsta idén nånsin. -Det blir kul.
Jag beställer saker när jag är nervös.
Spännande värre. Du får börja, jag kan inte texten.
-Det kan du visst. -Faktiskt inte.
Hej, det är jag.
Jag har tänkt en massa.
Allt är så galet nu och vi är redan ifrån varann, så jag bara...
Jag tänker att vi borde ge varann lite utrymme nu-
-och bara ta en paus. En liten paus.
Du har din familj att hantera och, hur som helst:
Hälsa dem från mig och...okej, hejdå.
Kan jag berätta en sak utan att du dömer mig?
Jag dömer dig aldrig.
-Vad är det? -Jag gillade honom.
Killen?
Charlie.
Det spelar ingen roll, han stack.
Jag ska bara åka hem, hem till min lägenhet.
Jag ska kolla läget med Papa, och...ta på raggsockor.
Det låter klokt.
-Jag hade så kul med Charlie. -Ja, du har ju precis träffat honom.
Du ska nog komma hem. Kom och hälsa på mig!
Vi kan kolla på fåniga tv-program och dricka rosé. Det blir bra.
-Okej. Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
-Hejdå. -Hej.
Hej! Tänker du åka?
-Tänker du stanna? -Ja, jo, det var tanken.
Jaha.
Jag trodde ju att du stack, så...
Jag körde till affären för att köpa mat, och det tog en evighet.
Tar du alltid med dig din packning när du handlar?
Alltså, jag kom tillbaka.
Ursäkta, men du är ihop med nån och jag vill inte vara den snubben.
-Vilken snubbe? -Den som utnyttjar en sårbar tjej.
Jag trodde att jag utnyttjade dig.
-Gjorde jag det? -Nej.
Bra.
Jag...
Jag tänker inte åka tillbaka till stan.
Okej.
-Okej. -Nej, det är mer än okej. Helt okej.
Oj!
Jag minns inte när jag åt spaghetti-ringar sist.
Jag och brorsan brukade äta det när morsan jobbade sent.
-Jag växte också upp på det. -Vill du smaka?
Akta, det är hett. Superhett.
Kör, kör, kör.
-Säg nåt. -Mycket godare när man är yngre.
Allvarligt? Underväldigande?
Okej, det kan vi fixa.
Jaha...
Jag ska förvandla spaghetti-ringar till...
...spaghetti-vingar. Som lyfter en!
Japp, du är en expert på spaghetti-ringar.
Jo, och jag är rätt bra på frysta chicken fingers också.
-Dem har jag nog hört om. -Det har du nog.
Så du menar att din mamma inte lagade så mycket mat?
Nej då, det gjorde hon, men pappa gick bort när jag gick i femman.
Så mamma oroade sig för mig och brorsan
och såg till att släktingar fanns till hands och vakade över oss.
Vilken tv-serie vill du sträckkolla, för vi lär få mycket tid över?
Oj, tv-serie att sträckkolla?
Jag vill säga nåt coolt, men det får bli "Game of Thrones".
"Game of Thrones", jag kan inte sluta titta.
-Du, då? -"Grey's Anatomy".
"Grey's Anatomy"? Aj.
Är du förtjust i dr McDreamy, snubben med nyllet?
-Kanske. -Han är sexig, jag fattar. Jag ser det.
-Han var bra i "Can't Buy Me Love". -Han är säkert en bra skådis.
Oj, ruter igen.
Tänker du svara?
Hallå? Ja.
Ja, det är jag.
Jag... Jaha, när då?
Jaha. Nej...
Nej, det finns ingen annan ni behöver ringa.
Tack.
Du.
Hur är det? Vad hände?
Det är okej, jag bara...
Min morfar gick just bort.
Beklagar.
Ingen fara.
Han var så fin.
Tänk att jag inte kan ge morfar en ordentlig begravning.
Ja, jag beklagar.
Det är faktiskt riktigt surt.
Du, June?
Hallå. Du, June? June, June, June. Hallå.
-Charlie. -Hejsan.
Voilà.
-Gulligt. -Var så god.
-Hur mycket är klockan? -Elva.
-Har jag sovit så länge? -Ja, du sov i tolv timmar.
Jag vet inte när jag sov så länge sist.
Ingen fara, du behövde det väl.
Du, jag hittade ett par cyklar i garaget och tänkte att vi skulle ta en cykeltur.
-En cykeltur? -Japp, en cykeltur.
Du kan väl cykla, va?
-Skit på dig! -Jaså?
-Okej, Indiana, kom igen. Nu kör vi. -Nu drar vi.
Vänta, vänta, stanna lite.
-Går det bra? -Ingen fara, jag måste bara göra en grej.
-Vadå? -Det är en grej för mig, bara.
Ingen fara, bara ge mig en minut.
-Kolla, så mäktigt. -Motellet?
Ja, motellet. Jag älskar motell. Kolla, bara.
Så här på sidan om allt. Avslappnat.
Här finns allt man behöver, men inte mer. Det är som det är.
Eller hur? Jag gillar det. Perfekt.
Det påminner om ett ställe i Florida morsan tog oss till sen pappa gått bort.
Hon ville att vi skulle få uppleva stranden nere i Södern.
Vi bodde en hel sommar på ett sånt här ställe. Rum två.
-Det är vackert. -Ja, det var coolt.
Det var nog en av våra bästa upplevelser tillsammans.
Ja, vackert.
Om det verkligen går åt helvete, om världen skulle gå under-
-då skulle jag lätt gömma mig här.
Jaså?
Så där.
Nu tar vi en på dig. Jodå, se in i kameran. Le, vinka. Så där, ja.
Han var bara bäst.
Han uppfostrade mig från att jag var tre.
Mina föräldrar skilde sig strax efter att jag föddes.
Och pappa var väl okej, antar jag.
Men så fick han sparken och började tappa fotfästet-
-och blev väldigt svartsjuk och paranoid.
Och så kom han väl över till oss en kväll-
-och som tur var sov jag, för det var inte hans besökskväll.
Han kom över ändå, och mamma mötte honom på uppfarten.
Ja, och så sköt han henne och sig själv.
Sånt man tror händer andra, tills det händer en själv.
-Tusan. -Så morfar klev i.
Han tänkte inte ens efter, han bara klev i.
Han lärde mig hur man borstar tänderna, hur man knyter skorna.
Han lekte med Barbie-dockor med mig. Vem gör sånt?
-Det var heroiskt. -Ja, där var han heroisk.
-Han var din snubbe. -Han var min snubbe.
-Han lärde mig bråktal. -Han låter som en bra karl.
Men vet du vad de jävliga är?
Jag var ju inte med när mina föräldrar dog-
-och inte heller när morfar dog. Jag fick inte ta farväl.
Du, då? Fick du tar farväl av din pappa?
Ja, det fick jag. Det fick jag.
Det gjorde det inte mindre komplicerat, men jag fick i alla fall ta farväl.
Fast vi har väl mycket att vara tacksamma för, som att vi inte är sjuka.
Och att vi har rätt bra liv.
Tacksamhet är viktigt. Fast å andra sidan...
...är det kanske inte så känslomässig smärta funkar?
Sånt lidande är lidande hur man än ser det eller vem man än är.
Smärta är smärta.
Ja. Det är inte många som säger så.
Det är fint att...
-Att prata. -Eller hur.
Det är det. Jag öppnar mig inte tillräckligt, men det känns bra.
-Berätta om dig. -Oj då.
-Vad hände i bilen? -Vad menar du?
Du fick nåt meddelande som plattade till dig en spräckt ballong.
-Nehej. -Jo, lite.
Det var inte första gången. Jag hade ett förhållande som sket sig-
-och...alltså, det är inte vidare intressant.
Absolut inte.
För ett tag sen fick jag en fickringning som gick till röstbrevlådan.
Det var från tjejens mobil och jag hörde henne berätta för sin väninna-
-hur hon bedrar mig. Ja, inte "bedrog" utan "bedrar". Viktig detalj.
-Rutinmässigt, som en daglig grej? -Nej, hur hon körde hela grejen.
Hur man lyckas, hur man kommer undan med det, hur man ska och inte ska göra.
Som nåt uträknat och vidrigt, och jag trodde att det var ett skämt.
-Hur kan man göra så? -Eller hur. Jag frågade henne.
Och hon typ skrattade bort det.
Hon fick mig att känna mig som en idiot som tog upp det.
Så hon gaslightade dig?
Ja, hon fick mig att känna det som om det var mig det var det fel på, trots beviset-
-där hon sa allt till sin väninna.
Jag försökte att glömma det, men sånt kan man ju inte glömma, det fastnar ju.
Och så började hon dra igång dumma gräl om skitsaker-
-bara för att skapa problem.
Och sen är hon underbar, hon är varm och gosig och allt är toppen.
Och sen är hon kall och avvisande-
-och till slut svarar hon inte på mess och samtal längre-
-och så skriver hon ett iskallt, ett helt iskallt mess om att det är slut.
Hon ville inte längre. Och jag bara... "Aj!"
-Beklagar. Så hemskt. -Jo, tack.
Jag försöker verkligen inte byta ämne, men jag kan ha perfekta s'mores här.
-Ser du hur de släpper där? -De droppar, ge mig en.
Det säger mig att det är perfekt läge att ta dem nu.
-Jajamän! -Akta fingrarna, bränn dig inte.
-Ja, det är så gott. -Ser du? Inte alltför bränt.
Otroligt!
FÖRSTA APRIL
June? Kolla vad jag hittade.
-Får vi använda dem? -Vet inte, vem bryr sig? Det är lockdown.
-Jag kommer. -Ja, skynda dig. Kom.
-Det där är jättebra. -Vadå?
-Gick du konstskola, eller nåt? -Gud, nej.
Jag gick några konstkurser efter skolan. Mamma försökte hålla oss sysselsatta-
-men, nej, inte direkt.
-Hurdan är din mamma? -Mamma?
Jo, hon är bra.
Vi kanske skulle ringa henne.
-Vill du ringa min mamma? -Ja, kolla hur hon mår.
-Hej, mamma. Jag ville kolla hur det är? -Jag klarar mig.
Jag vill presentera nån: Det här är June.
-Hejsan, June. Varifrån är du? -Jag är från stan.
Vi är i lockdown tillsammans.
-Vi håller varann sällskap. -Jösses, vilken tur somliga har!
-Hur är det med dig, då? -Det är bara bra.
Det släpps bara in boende i huset nu, men Jean kom så klart över-
-för middagen vi äter en gång i veckan, men hon fick vända.
Det är jobbigt att släppa sina ritualer.
-Vad gör ni, då? -Vad vi gör? Vi målar.
-Huset? -Nej, inte huset. Vi gör mästerverk här.
-Visst är det fint? -Jättefint!
Vi ville bara säga hej. Jag ville presentera er två för varann.
-Trevligt att träffas. -Där satt den. Underligt, men ändå.
-Vi fortsätter nu, okej? -Tack så mycket för att ni ringde.
-Trevligt att se er. Fint att ses, June! -Detsamma.
-Hejdå, mamma. Älskar dig. -Detsamma, raring.
Där satt den.
Tusan, så vacker du är.
-Hur gammal var du? -17.
-Det är...inte värst gammalt. -Amatör.
Fullständig amatör.
Du lär dig. När du hållit på lika länge som jag, så löser du det.
-Vadå, har du beställt pizza till frukost? -Ja, faktiskt.
-Ska... -Kan det vara ägaren?
Liz. Hon är galen. Bäst att du öppnar.
-Hejsan. Vad gäller det? -Vem är du?
-Charlie. Vem är du? -Jag måste ha kommit fel.
Jaha, vart skulle du, då?
Så...underligt.
-John. -June.
-Vafan är det här? -Vi kan väl bara... Kom, så pratar vi.
Vad är det här?
-Jag lämnade ett meddelande. -Jo, det fick jag.
-Så du led inte, du gick vidare? -Jag led.
Okej. Ursäkta att jag stannade.
Jag sa att jag skulle gottgöra dig, och du sa att du förstod.
Jo, jag vet.
Vi har varit tillsammans i ett år, och du kan inte prata med mig?
Du lämnar meddelanden och svarar inte när jag ringer?
-Det är svårt nu. -Ja, det är därför jag är här.
Nu, ja! När världen stänger så lämnar du mig åt mitt öde.
Vet du inte hur jag känner för dig? Har jag inte sagt det ofta nog?
Har jag inte funnits där för dig? Prata med mig.
Vet inte. Jo, du har funnits där.
John... Jag...jag är bara rädd, okej?
Det är kusliga tider.
Herregud, det känns ju som om världen tar slut, allt faller isär.
Det betyder inte att vi måste göra det.
Vi har varit tillsammans i ett år, delat våra liv, klarat två stora prövningar:
Helger och vardagar! Se på mig: Vi är äkta vara.
Men vi har inte upplevt en så intensiv tid som den här.
Det viktiga är att vi är här, tillsammans, nu, och kan gå vidare.
Du, ibland när det blir riktigt pressat-
-och vi inte kan tänka klart-
-så kan vi bli sårbara i vissa situationer.
Och jag är ledsen.
-Hej. -Hej, mamma hur är det? Allt väl?
Bra, jag tittar på nästa veckas schema. Själv?
Jo, bara bra.
De har ett matprogram i byggnaden, så man väljer namnet på nån äldre person-
-och så handlar man åt dem.
Du kanske kan kolla om man gör så hos dig-
-för det känns så rätt, och nu måste vi ju verkligen ta hand om varandra.
Ja, absolut.
När kommer du tillbaka?
Det är lustigt, det är...
Det tar emot att uttala orden-
-men vi har just förlorat...pappa.
Va?
-I covid? -Ja.
Jag beklagar verkligen.
Och det värsta är att vi inte ens kan ge honom en begravning.
Herregud.
-Och min... -Mamma är förtvivlad.
-När hände det? -För tre dagar sen.
Han mådde inte bra och tog sig till sjukhuset.
Det fanns inte bäddar nog-
-och 24 timmar senare var han borta.
Jag behövde träffa dig.
Jag är faktiskt inte orolig, jag har sparpengar så att jag klarar mig.
Du besvarade inte min fråga. När får jag träffa dig?
-Charlie? -Jag åker nog tillbaka i dag.
Okej.
Charlie... Charlie?
-Kan du vänta? -Vad händer nu, stannar han, eller?
Nej, alltså, jo, men det är så invecklat.
-Hans pappa dog, jag känner mig hemsk. -Visst, jag fattar.
-Fattar vadå? -Alltså, jag trodde att ni gjort slut.
-Det är slut, det var slut! -Ändå är han här.
Det är nog fortfarande slut, men hans pappa dig just. Han har ingen annan.
-Okej, visst. -Förlåt, jag skulle inte ha sagt så.
-Inga problem. -Förlåt
Vet du vad? Det är okej, inga problem.
Livet kom och knackade på, det är sånt som händer.
-Det är okej. -Det är det ju inte.
Du, kan du göra mig en tjänst?
-Vadå? -Lova mig att inte glömma dig själv.
Glöm inte bort dig själv, är du med?
Okej, hejdå.
Vafan vill du?
-Hejdå, Charlie. -Ja, hejdå.
Vi ses.
-Jag ser ingredienser, men ingen mat. -Vi måste laga mat.
-Du vet att jag inte kan. -Vi kan laga maten ihop.
Nej, jag kan inte.
Jag kör mitt vanliga.
Du kommer på nåt, det vet jag ju.
-Hej, Charlie. -Hej, Richie.
Fint att ses.
Hallå där. Överraskning.
Vad är det där?
Jag hade glömt hur gott indiskt är.
Din favorit.
-Hur fick du tag i det här? -UberEat är en av våra klienter.
Och de levererar fortfarande.
-Hej, raring. -Hej.
-Hur är det? Var har du varit? -Duschen.
Nej, innan dess. Jag vaknade och du var inte här.
Jaha. Jag tog en cykeltur.
När började du cykla?
-Jag har alltid cyklat. -Jag har aldrig sett dig cykla.
Jag behövde frisk luft. Hur går det med jobbet?
De stängde ju precis domstolen-
-så jag kan inte träffa nya klienter, så det går långsamt.
Men jag kör lite tillsyn på väntande fall.
-Och din nya assistent? -Hon är bra.
Men vi måste kanske släppa assistenterna.
Alltså, beroende på hur länge den här pandemin varar.
På mitt jobb sa man en månad utan lön-
-och sen har jag inte hört nåt mer.
Det kommer att ta längre tid än så.
Jo, så jag har börjat skriva.
Ja, och vet du? Du kommer att klara dig bra.
Du klarar dig, du behöver inte oroa dig-
-för jag ska ta hand om dig. Okej?
100 %.
Och det jobbet ledde ändå inte nånstans.
Va?
Tidningar är ett döende medium.
De finns på nätet också, och jag hade följare.
Inte jämfört med Yelp.
Det var inte snällt.
Alltså...jag säger bara som det är. Jag försöker inte reta dig.
Du kanske kan börja på en kokbok.
-En kokbok? -Ja.
Du skriver restaurangrecensioner.
Folk litar på dig, det är stort.
Och mat sammanför människor. Det är fint. Underskatta inte det.
-Jag ska tänka på det. -Okej, hör på:
Folk kommer att vara hemma ett tag nu.
En kokbok skapar hopp och trygghet.
Sant. Ja.
Vadå?
Ingenting. Du har rätt.
Folk vill laga mat, inte läsa en roman.
Vadå, tänker du skriva en roman?
Nej. Jag vet inte.
Nej, jag skriver matrecensioner, och det är ett stort steg till att skriva böcker.
Du, jag tror att jag ska...
Jag ska nog ta en promenad.
-Okej. Är allt okej? -Ja.
-Hallå. -Hej.
-Kommer du till sängs? -Jag ska bara se klart på filmen.
Hallå. Vad är grejen med väskorna?
Mamma är hemma i lägenheten igen, ensam, så vi bör vara där med henne.
Min morfar dog.
-För en vecka sen. -Jag beklagar, June.
Varför sa du inget?
Det är bara...så stressigt.
Ja. Jag fattar.
-Vi har ju inte gått igenom det här förut. -Sant.
Jag tänker att vi nog inte är vad den andra behöver just nu.
Jag måste åka.
Det är plågsamt tydligt var vi står nu.
Allmänheten måste ta sitt ansvar. Stanna hemma.
Jag vet att isolering kan vara tråkig och nedbrytande.
Men alternativet är sämre.
Som New Yorks guvernör ber jag nu sjukvårdspersonal landet över:
Rådet det inte sjukvårdskris i era hemtrakter-
-så snälla, kom och hjälp oss i New York nu!
-Mamma. -Charlie?
-Hej, raring! Var är du? -Var är du?
-Jag gick ut på promenad. -Jag kom förbi, du var inte hemma.
-Jag går omkring och letar efter dig. -Nej, jag är inte hemma. Var är du?
Jag bara går omkring...
Mamma! Kom igen, titta upp.
Herregud, där är du ju!
-Hur är det? -Bättre, nu när du kom.
Ja, det är fint att ses. Jag har lite mat åt dig här.
Jaha, så nu är jag gammal, då?
Nej, du är guld värd, det vet du ju, mormor.
-Jag köpte blommor. Du gillar väl de här? -Åh, så fina. Så omtänksamt.
-Ingen fara. Det är helt galet där ute. -Oroa dig inte för mig, jag klarar mig.
Jag är inte orolig, jag försöker bara att vara smart.
Okej. Jag ska vara smart.
-Du är ju smartare än jag. -Nej då.
-Jaha, tar du kassarna? -Tack så mycket.
-Är det bra med dig? -Ja då.
-Säkert? Okej. -Jag bara...
Tack så mycket, det ser gott ut.
-Ja, laga nåt gott i dag. -Det ska jag.
-Jag önskar att jag fick krama dig! -Detsamma, mamma. Verkligen.
En dag.
Jaha, jag ska väl dra tillbaka nu.
-Du borde stanna hemma. -Jag vet.
-Älskar dig. -Detsamma.
-Cykla försiktigt! -Ja då!
SJUNDE APRIL
-Stanna hemma om du är sjuk. -Gud...
Den federala regeringen måste faktiskt hjälpa och inte stjälpa.
Säg folket som det är: Vi har inte tester nog.
Vi har inte kapacitet att testa alla.
3 000 döda.
Vi har 109 fall i New York och vi har bara...
Den verkliga faran är dubbel. Ett: Fortsätter smittspridningen-
-måste vi ta till drastiska skyddsåtgärder och stänga i princip allt.
Så som Kina gjorde, och det kommer att skada ekonomin.
STÄNGT TILLS VIDARE PGA PANDEMIN
-Hejsan. -Hej.
Vad gör du här?
Jag ville träffa dig.
-Säkert? -Ja.
Jag ville träffa dig också.
-Säkert? -Ja.
Verkligen.
Åh, Gud...jag tror att jag älskar dig.
Allvarligt, jag tror att jag älskar dig.
Jag älskar dig, Charlie.
-Vill du komma in? -Ja.
Vänta lite, hur lyckades du hitta mig?
-Lätt. Du sa ju att du ville bo här. -Allvarligt? Var det så lätt?
Undertext: Henrik Brandendorff ORDIOVISION GROUP 2022