Brecken...
Jag vill inte att du äter någonting du hittar där inne, förstår du?
Spelar ingen roll vad det är.
Spelar ingen roll.
Mamma! Mamma! Nej! Nej!
Ja?
Ja, det är fortfarande Djuna. Nu vet du att det är mitt nummer.
Jag vill att du säger till Lang att om han är intresserad av att hämta liket
av den där varelsen han kallar sin son...
Ja, jag menar den där saken Brecken. Subs/Sync: PTNK
I så fall säger du åt honom att komma till adressen jag gav dig.
Den kommer att vara här, men inte jag.
Å, min pojke.
Saul, Saul, älskade, kan du vakna?
- Vem är det? - Det är bara jag. Caprice.
Sov du?
Jag tror sängen behöver ny mjukvara.
Den känner inte av min smärta längre.
Den vänder mig inte ordentligt.
Ja, jag hörde dig. En sömnlös natt.
Jag ringer LifeFormWare på en gång. De brukar vara väldigt förstående.
Något mer?
Proverna behandlades hela natten och blev klara i morse.
Det finns ett nytt hormon i ditt blodomlopp.
Bra. Det var på tiden.
Jag trodde jag var helt tömd.
- Uttorkad. - Du tror jämt det, och du har alltid fel.
- En dag får jag rätt. - Inte idag.
Inte idag.
Det är fortfarande före frukost.
Vad ser du?
Jag känner att du trycker på saker där inne.
Det verkar vara någon liten sorts hormonkörtel,
i storlek som en binjure.
Liten.
Det var tråkigt. Inget särskilt spännande.
Det är ett helt nytt organ. Aldrig tidigare skådat.
Och det fungerar.
Känner du det? Det nya hormonet?
LifeFormWeare.
LifeFormWare?
Ja. Smärtan är annorlunda.
Det är nog därför sängens dator fått problem.
Det här nya organet har ändrat mina smärtcentra.
- Bättre eller sämre? - Hittills bara annorlunda.
Hur går det med konsthantverket?
Det är ett halt underlag.
Svårt att få bläcket tydligt.
Varför inte göra något som verkligen ser ut som en tatuering?
Ett hjärta, ett ankare, "Mamma"?
Det vore kul.
Men Registret kräver en "unik själv-referens."
Just det, Registret.
Så klart.
NATIONELLA ORGANREGISTRET
- Saul Tenser. - Caprice.
Herregud. Så du finns.
Välkomna.
Jag heter Wippet, förresten.
Detta är en riktig glädje och ära för oss, eller hur, Timlin?
Det här är Timlin.
Det här är inte så flott, eller hur, men Nationella Organregistret är det ändå,
och vi har allt vi behöver här, eller hur, Timlin?
Allt är hemligt nu eftersom vi är en del av juridikens NSE,
men vi är redo att gå ut offentligt när tiden oundvikligen kommer.
- NSE? - Nya Sedlighetsenheten.
Inga brott är som dagens.
Ursäkta, vi är lite osäkra på proceduren. Detta är vår första gång.
Men ni förstår nödvändigheten av organregistrering ur en säkerhetsaspekt?
Vi förstår att den mänskliga kroppen förändras.
Jag vet detta mycket väl.
Och detta är tydligen ett visst bekymmer för världens regeringar.
Mänskliga kroppar, ja. "Mänskliga" är det operativa ordet.
Mänsklig evolution är bekymret. Att den går fel.
Att den blir okontrollerbar, upprorisk.
Vilket kan leda oss in på fel väg.
Se vad som hände med smärttrösklarna, till exempel.
Världen är en mycket farligare plats nu när smärta nästan försvunnit.
Varför ska bara några lyckliga få av oss få känna smärta när vi sover?
Smärta har en funktion.
Den är ett varningssystem som vi inte längre har kvar,
och hur gick detta till, vad innebär det?
Och infektionerna? Vad hände med dem?
Ingen tvättar händerna längre. Och den här nya hajpen,
vad kallas den? Bildskärmkirurgi? Offentligt! Motbjudande.
Våra register visar att ni har producerat slumpmässigt helt nya kroppsorgan
under flera år, men att ni ständigt tagit bort dem.
Vem skulle inte det?
- Ni skulle bli förvånade. - Vi skulle bli förvånade.
De är ju tumörer, eller hur? Vem skulle vilja ha dem kvar?
De kan döda en.
Vad har ni två för förhållande?
Jag tar bort dessa tumörer som en del av vår performance.
Vi är performanceartister. Vi uppträder tillsammans.
Är ni kvalificerad för att utföra kirurgi?
Som mr Wippet sa, nu för tiden är alla kvalificerade för att utföra kirurgi.
Om det finns ett lagligt medgivande, är det inget problem alls.
Jag menade ert yrkesmässiga förhållande.
Man skulle ju inte vilja döda sin performancepartner.
Det vet man aldrig. Det ingår mycket improvisation i våra föreställningar.
Sluta.
Vi träffades när Saul knivskadats i tjänsten.
Jag var traumakirurg på First General.
Det släppte loss något i oss båda.
Vi förändrades båda, slutade på våra jobb.
Och nu är vi de vi är.
Ni är stjärnor, det är vad ni är.
Herregud, alla vill vara performanceartister nu för tiden.
Det är väldigt poppis nu, men... inte alla klarar av det.
Ja, då så...
Registrering?
Oj, oj.
Det är så vackert!
Jag kan inte se det härifrån. Gör du det från ditt håll?
Javisst. Väldigt tydligt.
Herregud! Det är ett fantastiskt,
vill jag säga, sensuellt exempel på registreringstatuerarens skicklighet.
Kan ni inte berätta vad en registreringstatuering är?
Ja, vi här på Nationella organregistret
har just skapat en ny policy om tatuering av nya organ,
det vill säga, idiopatiska organ,
nya organ vars funktion är okänd,
så att de kan bli registrerade och hållas koll på.
Vi är rädda att vissa av dessa neo-organ kan rota sig genetiskt,
och sedan föras vidare från föräldrar till barn,
som då inte längre skulle vara, i vedertagen mening, människor.
Åtminstone inte i klassisk bemärkelse.
Vårt koncept med registreringstatueringen
var till stor del inspirerat av Saul Tensers performance.
Jag är mycket ledsen, men det är förbjudet att spela in här.
Ja, okej. Hon har rätt.
Jag tänkte vi kunde använda det i vår performance.
- Vi spelar in de mest känsliga saker. - Jag är ledsen, men det är olagligt.
Den här avdelningen existerar inte ännu.
Okej, om den inte existerar, så antar jag det är omöjligt att spela in.
Tråkigt.
Jag tycker inte att du skulle bjudit in de där typerna från registret till vår show.
Varför inte? Varför inte få dem på vår sida?
Jag litar inte på dem. Kvinnan, Timlin, hon är särskilt skum.
Jag tyckte hon var ganska attraktiv. På ett byråkratiskt sätt.
Teknikerna från LifeFormWare är här. De behöver träffa dig i din säng.
Jag är lite irriterad över tatueringen.
Hyperdominant, skulle jag kunna kalla den.
Är det en teknisk term?
Den tar över formen, själva organets form.
Den dominerar verkligen organet, formar om det.
Den är inte bara parasitisk, fast på sätt och vis är den väl det också.
Den verkar ta bort meningen med organet.
Övertar själv betydelseprocessen, så att säga.
Du måste verkligen gå och lägga dig.
Så ja, så ja.
Du kommer att må bättre snart.
OrchidBed är vår bästa säng.
Så snart vi rättat till felet som orsakades av er hormonella obalans
kommer ni att sväva.
Eller hur, Berst?
Jo, de här grejerna är bergsäkra.
Den här sängen älskar er kropp, mr Tenser.
Den är så flexibel, så känslig för varje förändring av era smärtcentra.
Det är fantastiskt att se.
Ni har visst flera av våra enheter här?
Sängen OrchidBed, stolen BreakFaster, som nog också behöver justeras lite.
Vi kan ladda ner koordinaterna från OrchidBed till BreakFaster,
trimma EatWare-parametrarna så är vi nästan där.
Oj, gud.
- Router. - Vad är det?
Mr Tenser har en Sark-enhet här.
Ja. Han har verkligen det.
Obduceringsmodulen Sark var en av de bästa produkter vi gjort. Fantastisk.
- De är legendariska. - Så komplexa.
Så förfinade.
Har du tidigare arbetat med någon av dem?
De slutade tillverkas före vår tid. Jag har aldrig sett någon i verkligheten.
De är legendariska.
Vad använder ni den till? Ni är väl inte i obduktionsbranschen, eller?
Det är min målarpensel.
KROPPEN ÄR VERKLIGHETEN
Herregud, titta på det där.
Nej, låt bli.
Å, herregud.
- Den är inte så liten. - Rätt stor, faktiskt.
Får jag fråga er något personligt?
Hej. Nej inte alls.
Den där kirurgin är sex, inte sant?
Är det?
Ni vet att det är det.
Kirurgi är det nya sexet.
- Måste det finnas nytt sex? - Ja.
Ja, det är dags för det.
När jag såg Caprice skära upp er ville jag...
Ja?
Då ville jag att ni skulle skära upp mig.
Då förstod jag det.
Vad var det där?
Bara ännu en uppenbarelse.
Konsten segrar än en gång.
Hans kroppsbehov är små och de förändras hela tiden.
Vi känner, Danny Router och jag, att Tensers konto
kommer styra in hela vår organisation på nya spännande områden.
Saul Tenser är det inre landskapets konstnär.
Att skapa konst förknippas ofta med smärta,
och smärta, som vi vet, hänger alltid samman med sömn.
Vi på LifeFormWare är specialiserade på att påverka
och modulera konstnärers smärta,
och för oss är Saul Tenser den största utmaningen,
så personligen engagerad i sin konst och arten av hans smärta.
En god natts sömn är svårt att uppnå när man är konstnär
och söker smärta.
Sitt ner.
Jag är polisman Cope från NSE. Och ni är?
- Wippet. - Timlin.
Ja, då så.
Har ni nyligen haft samröre med performancekonstnären, Saul Tenser?
Ja.
Och ni har en mapp med alla nya organ
som han utvecklat och avlägsnat?
Han donerade den till oss.
Han var först med att dokumentera och arkivera sina inre skapelser.
Vi kallar det Tensers organarkiv.
För honom handlade det om konst, en systematiserad dokumentation av den.
Men för oss startade den en medvetenhet om flödet,
betydelsen av dessa spontana utväxter
som många människor upplevde i hemlighet.
Så nu har vi faktiskt fått en laglig registrering av hans utväxter.
En registrering av Saul Tensers äkta nya inre organ...
Det är som att upptäcka en ny djurart.
Ja, mer som att upptäcka en ny Picasso.
Hur kan en växande tumör anses vara konst?
Var finns det emotionella skapandet, den filosofiska insikten
som är grunden till all konst?
Titta här...
Jag har en knöl på magen.
Ser ni?
Picasso? Duchamp?
Francis Bacon, kanske?
Är jag konstnär?
Han tar upproret i sin kropp och griper kontrollen över det.
Formar det, tatuerar det, visar upp det, gör en föreställning av det.
Det har betydelse, stor betydelse, och många, många människor känner det.
Ja.
Tatuerar det?
Titta här.
Ser ni?
Redan från början, efter han träffat Caprice,
tatuerades alla hans nya organ medan de fortfarande fanns i hans kropp.
- Är Caprice hans älskarinna? - Hon är hans performancepartner.
Hon gör tatueringarna. Och kirurgin.
Känns som att det är Caprice som är konstnären.
Tenser är bara en känd organdonator.
Deras performance är en sak.
Men sedan finns en fråga om vilja.
- Vilja? - Ja.
Vi tror att på en viss nivå, kanske en undermedveten,
är det Saul Tensers vilja som får organen att växa fram.
Så...
Ni borde verkligen låta någon ta en titt på den där knölen på magen.
Saul? Saul, älskling, kan du vakna?
Din säng säger att du arbetar fram något nytt. Kan det stämma?
Redan?
Sängen är väldigt tyst.
Sängen har aldrig fel.
Fråga bara våra vänner på LifeFormWare.
Är det något vi måste oroa oss över?
Intervallen mellan utväxterna verkar ha blivit kortare.
Jag känner mig väldigt kreativ, antar jag.
Vi får bara börja skära snabbare.
Det är dags att sluta se.
Det är dags att sluta tala.
Det är dags att lyssna.
Jag gillar inte öronen.
- Va? - Öronen.
De är söta, de är fina, men tusentals öron är inte bra design.
Surround-ljud.
De extra öronen funkar inte ens. De är bara till för syns skull.
- Hur vet du det? - Jag heter Adrienne Berceau.
Jag är Klineks biomorfologikoordinator.
Berätta inte för honom att jag sagt det, men han är bättre på att dansa
än på konceptkonst.
Arbetar ni på något nytt, mr Tenser?
Jag vet aldrig riktigt när jag jobbar på något nytt.
Det verkar inte vara upp till mig.
Men om det är det?
Om det är det?
Att skapa inre skönhet kan aldrig vara en slump.
Ursäkta att jag citerar er och er show.
Har ni hört talas om dr Nasatir?
Nej.
Ni borde besöka honom.
Inre skönhet är hans specialitet, liksom er.
Jag har bokat ett möte åt er. Gå till adressen som står här.
Konsultation om ett medicinskt problem?
En konsultation om ett politiskt problem.
- Jag har en idé åt er. - Jaså?
Ja.
Jag kom på den när jag såg er använda en Stark-modul i er show.
Stark är ursprungligen en obduktionsmodul. Visste ni det?
Det visste jag.
Har ni aldrig tänkt på att använda den till det? Som en del av showen?
- Utföra en obduktion? - På ett lik.
Jag har ett lik åt er. Ett väldigt speciellt lik.
Ni kunde göra en liveobduktion av en död kropp.
Det skulle bli överraskningar. Jag kan garantera en del överraskningar.
Vilket lik talar vi om?
Min son. Åtta år gammal.
- Varför är han ett lik? - Hans mamma mördade honom.
Vore inte det ett bra råmaterial till en performance?
Har du din sons kropp?
Ja, så klart jag har min sons kropp. Han är min son.
- Wow. - Ja, jag vet.
Hur radikal är du egentligen? Är du rädd för lite känslor?
Jag är rädd för allting.
Halsgrejen är mycket värre idag.
- Jag kan inte öppna den. - Vad händer?
Jag vet inte.
Du var ute väldigt länge igår.
Det är inte allergierna. Förresten,
besvärar de mig inte. Det är konstigt.
- Mår du dåligt? - Nej, överfull.
Ingen helt dålig känsla. I alla fall inte ointressant.
- Jag gick till Klinek. - Hur var det?
Som vanligt.
- Det var fullsatt. - Avundsjuk?
Så klart. Men det är inte det...
Jag träffade en kille.
På gatan. Han hade en idé till en show.
Så jag är pojkens lik.
Vi måste modifiera vår Sark. Konvertera tillbaka den till obduktionsmodul.
Jag vet inte vad lagen säger om förnedrande av mänskliga kvarlevor.
Vi måste göra något extra häftigt för att det ska vara värt det.
Vi måste gå till botten.
Jag är inte säker på hur vi får in den inre skönhetsvinkeln.
Den där killen, Dotrice, sa att det skulle bli överraskningar...
Hoppsan. Förlåt. Det var tekniken.
Det var du.
Fortsätt.
Säkert?
Än så länge.
Du skulle kunna vara på insidan i nästa föreställning.
Kanske.
Men det här är kanske bara för oss.
- Hur mår du? - Vad menar du?
Något på gång därinne?
Du har en livlig fantasi.
Jag fick just se din portfolio. Du är väldigt produktiv.
Jag hade ingen aning. Det måste vara ansträngande, eller?
Jag kunde vara utan det.
Hör på, upplys mig.
Håller Saul Tenser på med undercoverjobb?
Du verkar ju helt inne på den där kropps-konstgrejen.
Tja.
Vad jag säger med kropps-konstgrejen
är att jag inte gillar vad som händer med kroppen.
Särskilt vad som händer med min egen, därför håller jag på och skär upp den.
Din partner, Caprice, är helt ovetande om det här?
Undercover-jobbet?
Ja.
- Helt och hållet? - Javisst.
Kan hon inte läsa av din insida?
Finns det inga spår där som avslöjar en undercover-tjallare?
Du är verkligen fantasifull.
Har du något åt mig?
Dr Nasatir. Plastikkirurg.
Någon kontaktade mig när jag var på Klineks show.
Jag hörde att det var en bra show. Mycket häftig. Massa öron.
Wow. Måste vara bra.
Den var okej. Om man gillar eskapistisk propaganda.
Denna någon snackade med mig om mitt användande av inre skönhet.
Sa att jag verkligen borde träffa en läkare. Dr Nasatir.
Okej, inre skönhet? Det är helt din grej.
Var väl därför hon snackade med mig.
Okej, bra.
Följ upp det. Ta reda på vad det betyder.
Något mer?
Varför kallas din grupp nya sedlighetsenheten?
Jag förstår inte sedlighetsgrejen.
Någon på byrån tyckte det lät sexigare än evolutionsstörningar.
Sexigare betyder enklare att finansiera.
- Något mer? - Ja.
Ni har en kvinna som heter Djuna Dotrice på Metrofängelset.
Har vi?
Har Nya Sedlighet henne?
Kanske bara vanliga mordroteln. Hon sitter för mord.
Mördade sitt eget barn.
Okej.
Ja?
Jag behöver prata med henne.
Sark var ursprungligen rättsläkarnas obduktionsredskap.
När den blev omodern inom professionell medicin,
fick den nytt liv som konstnärsmaterial.
Jag har hört att några av dem som modifierades för performancekirurgi
har blivit brutalt omgjorda,
men den här blev konverterad av någon med väldigt känsligt handlag.
Den är i fantastiskt skick.
Var är din partner?
Saul gillar att jag gör all teknisk skit. Håller mig i kontakt med mina rötter.
Vad hände med honom? Allt växandet i kroppen?
Finns det något namn på det?
Accelererat evolutionssyndrom.
Din kropp blir väldigt påhittig och trycker fram en massa nya grejer i dig.
Jag antar den vill se vad som hänger med till nästa generation.
Ja, men... Tenser låter väl inget finnas kvar, eller? Jag menar
inte om han tar bort allting. De nya utvecklade kroppsdelarna?
Det är patologiskt. Osunt. En systemkollaps.
En organism behöver organisation. Annars får man bara designercancer.
Hej, Caprice.
Kolla in oss!
Vad tycks? Har vi nån framtid inom performance?
Absolut.
Saul Tenser. Kom in.
- Spännande. - Är det?
Att se dig här känns som en blixt från klar himmel.
Det känns starkt och överväldigande.
Ge mig din rock.
Jag föredrar att ha den på.
Jag blir kall.
Om du inte har något emot fläckar.
Var vänlig att ställ dig där och visa din överkropp.
Berätta om blixten.
Saul Tenser och de inre skönheterna.
Ett gudomligt möte.
Inre skönheter.
Jag föreslår att vi installerar öppningen där.
Det ger dig maximal åtkomst.
Till vad?
Jag trodde jag kom för att diskutera mina politiska problem.
Jag visste inte att du hade några.
Inte jag heller, men Adrienne Berceau verkar tycka det.
Ja, Adrienne. Hon är så dramatisk.
Hör på... Jag är bara en tekniker.
Jag installerar dörrar och fönster mot framtiden.
Politiken kommer snart, när du blivit registrerad.
Registrerad för vad?
Han vet inte ens.
För "Inre skönhetsparaden". Jag vet att du kommer gå med.
- Hej. - Hej.
Hur går det med vår Sark?
Våra vänner från LifeFormWare är väldigt...
Vad ska jag säga?
Väldigt lekfulla.
Är det bra?
De är dödligt kära i den där maskinen.
De bokstavligen dreglar över den.
De gör ingen skada.
Och vad är detta? Skar du dig när du rakade dig?
Det verkar som att jag ska delta i "Inre Skönhetsparaden".
Det är väldigt hemligt. Kanske inte lagligt.
Vad du kommer hemsläpande med.
Jag deltar i kategorin "Bästa originalorgan utan känd funktion".
Funkar som en blottarrock för inre-organflashare.
Wow. En ny värld öppnar sig.
Vänta lite. Har vi just blivit omoderna?
Nej, så klart inte. Det är en praktisk grej.
Det är ett blixtlås, inte konst. Det är inget sensuellt.
Dessutom, kom ihåg vad vår vän på Registret sa: "sex är kirurgi".
En dragkedja kan inte ersätta vår Sark.
Jag tror hon sa: "Kirurgi är det nya sexet".
Dessutom,
dragkedjor har sin egen sex appeal.
Försiktigt... spill inte.
Han åt en papperskorg av plast. Vad skulle du gjort?
Jag skulle inte dödat honom. Ett litet barn, min egen son.
Men han skulle inte varit din egen son. Inte ens ett litet barn.
- Vad skulle han varit? - En varelse.
En sak. En grej min man uppfann för att plåga mig.
En grej som kan äta en papperskorg av plast.
Äta den och tycka om det. Och inte äta annat än plast och syntetiska grejer.
Han skulle ta den klockan och äta den till lunch.
Kunde hans mage smälta plast?
Han hade äckligt, tjockt dregel
som han ibland geggade över allting.
Det var som syra.
Det löste upp allt av plast. Det brändes om man fick det på huden.
Men han brydde sig inte. Den ödlan.
Din man är Lang Dotrice.
Var. Han var min man. Jag har dumpat honom. Fan ta honom.
Uppfann han er son?
Ja. Det är så jag tänker.
Och en sak till jag tänker på:
Tanken på hur den där slemmiga ormen växte i mig gör mig fortfarande spyfärdig.
Polisen säger att de inte hittat din son, Brecken.
Jag får en känsla av att de inte tror att du verkligen dödat honom.
Jag erkänner, de tror mig inte.
Det perfekta brottet.
- Du erkände? - Ja.
Varför?
Jag är skyldig.
Var finns kroppen?
Lang har den, om han inte gjort sig av med den.
Hur fick han den?
Jag lämnade kvar den åt honom. Min lilla skilsmässogåva.
Vad ska Lang göra med kroppen?
Kanske han och hans kannibalvänner tänker äta den. Vem fan bryr sig?
Kannibalvänner?
Är du en Barbiedocka är de kannibaler.
Om polisen hittar Breckens kropp och gör en obduktion,
vad tror du de skulle hitta inuti den?
Yttre rymden.
- Tarr. - Lang.
- Alla är här. - Bra.
Materialleveranserna kommer som de ska igen, så vi ligger bra till.
Produktionen är snart tillbaka på maximum.
Om vi måste flytta kollektivet, hela projektet, monteringsbandet, allt...
Sätt dig.
- Hur snabbt kan det gå? - Tror du det blir problem?
Jag tänker göra obduktionen av Brecken.
Och det vi gör blir helt offentligt och mycket uppmärksammat.
Var är mr Tenser?
Han gör lite research. Var är din vän, Timlin?
Hon känner sig förolämpad.
- Av vem? - Ja, vi blev förbjudna att mingla.
Det är nu en del av jobbreglerna.
Jag riskerar min karriär bara genom att vara här, men...
Jag kan inte hålla mig undan. Har blivit drabbad.
Ursäkta. Jag måste prata med henne innan hon går.
Odile.
Caprice.
Du kan inte ana hur svårt det varit att hitta plastikkirurger som förstår
att jag inte vill bli vackrare.
Kirurger brukar vara för fokuserade och fantasilösa.
Det ses som en kvalitet.
Jag har själv varit kirurg. Fast inte plastikkirurg.
Trauma.
Men det är väldigt provocerande.
Jag gillar trauma. Det jag gör mot mig själv är ganska traumatiskt.
Är det?
Du verkar så lugn, så... lycklig under kirurgin.
När jag såg dig fick jag plötsligt lust att skära upp mitt ansikte.
Det var en chockerande känsla.
Lusten att bli öppnad är ofta början på något spännande... nytt.
Du kanske vill träffa mig och gruppen senare i kväll, på hotellet?
En lust att bli öppnad?
Metaforiskt. Emotionellt. Konstnärligt.
Du vill ta över Brecken-showen.
Jag vill göra obduktionen. Jag vill uppträda.
Jaha, det var något nytt.
Ja, så är det.
Kanske... var du för blyg tidigare?
Jag är inte blyg nu.
Ska du ha något nytt till showen?
Vi skulle absolut kunna jobba med en Tenser-operation.
Dubbel obduktion.
Jag har något på gång.
Kanske flera.
Men jag låter dem gärna vara kvar just nu.
Det kanske inte är hälsosamt.
Vi kan ta ut dem privat, om det är ett problem.
Måste inte vara en performance.
Vänta inte för länge.
Hur var Odiles show?
Den var... lysande.
- Hon är fantastisk. - Ja.
Hon hälsar.
Hej.
Jag vill göra mer än att uppträda.
Jag vill bygga.
Jag vill bygga upp Brecken-föreställningen.
Den har redan en naturlig struktur.
En mördad pojke. Väldigt underlig pojke.
En offentlig obduktion, några överraskningar.
Jag vill jobba med den.
Den är så full av betydelse.
Saul Tenser.
Då så, kom in.
Vill bara...
Vad är det?
Ja... jag vill bara få ett råd som generator av nya organ.
Jag...
Egentligen vill jag visa vårt säkra rum. Får jag det?
Ja...
Det är här vi arkiverar vårt mest provocerande material.
Jag trodde allt var provocerande.
Du... provocerar oss.
Du provocerar mig.
Jag är bara så glad att ni är med oss. Det känns helt rätt.
Vilka oss?
Jag... det är jag.
Jag är registrator för "Inre-skönhetsparaden".
Tyst, säg inget.
Registrering verkar vara din starka sida.
Jag tror du har väldigt goda chanser att vinna din kategori.
Om jag vore du skulle jag satsa på "bäst i paraden".
Jag vet inte om jag har något att visa upp.
Måste kanske fejka.
På tal om att fejka.
Jag sa att det känns rätt för dig att vara med Inre skönheterna,
och det är sant, men... det stämmer inte logiskt.
- Inte? - Nej.
För "Inre-skönhetsparaden" handlar bara om acceptans.
Det handlar om upplysning, estetisk kraft.
Men du, Saul Tenser, du handlar bara om ilska, uppror,
och förnekelse genom skalpellen.
Det här var ett misstag, inte sant?
Nej.
Nej, du har rätt. Jag skulle vara helt fel på er lilla hemliga tillställning.
Men, nej, nej, nej.
Vi vill ha dig, vi behöver dig, vi... Det kommer falla samman utan dig!
Tänk om jag vann för bästa originalorgan
och sedan slet ut det offentligt i min nästa föreställning?
Skulle inte det förnedra din grupp?
Det är en stjärnas privilegium. Vi täcker upp.
Vi kommer överens. Vi ger dig vad du än vill ha.
Och kanske, bara kanske, kommer du att börja förstå oss.
Okej... vi backar bandet.
Jag...
Jag är här för att anmäla mig till "Inre-skönhetsparaden".
- Mr Tenser! Saul. - Det är du.
Kan du komma in på mitt kontor?
Du träffade just mr Wippet.
Ja.
Jag är orolig för honom.
Han verkade vara i fin form.
Nej, det är en farlig form att vara i.
Jag förstår inte.
I vår bransch är det väldigt lätt att bli överväldigad
av det glamorösa i performancevärlden,
de karismatiska människor vi träffar, som du.
Jag förstår.
Gör du?
Kanske inte. Berätta.
Detta är vår värld. Det här kontoret, den här byggnaden.
Från mitten, djupt, djupt inifrån,
strålar ett vackert vitt ljus ut härifrån.
Det ljuset är du,
det du skapar,
och andra som du.
Det är svårt för oss som de små trista byråkratiska kryp vi är,
att inte dras in i ert kraftfulla gravitationsfält.
Slungas mot er, störta in i ert svarta hål som suger till sig allt ljus.
Vi vill följa det ljuset, smälta samman med det.
Håller Wippet på att göra det, tror du?
Han dras till inre skönhet.
Leker han med skumma grupper? Menar du det?
Jag tycker mycket, väldigt mycket om honom, men...
- Jag måste kanske sätta dit honom. - Nej, gör inte det.
Hur säkert är det här rummet?
Det är...
Det är helsäkert. Du kan tala öppet med mig.
Ja, öppet.
Har ni träffat på något nytt organ, eller snarare, system av nya organ
med matsmältningsfunktioner?
Ett system som kan bryta ner syntetmaterial, plast och liknande?
Nej. Nej, men det låter intressant.
Vi har bara stött på enstaka nya organ, som dina.
Ingen vet vad som skulle hända om man lät dessa organ växa vidare.
Tror du de skulle kunna ut...
Jag sa nästan utvecklas, men det gjorde jag inte.
Tror du att de på riktigt skulle kunna utvecklas till ett organsystem?
Som ett blodomlopp,
nervsystem,
lymfsystem?
- Du kan mycket om människans fysiologi. - Ja.
Tror du att du någon gång kommer att låta mig vara med i din show?
Jag skulle verkligen älska att
få vara i Sarkmodulen med
dig vid kontrollen.
Det vore verkligen ett fall för Nya sedlighetsenheten.
Det är där jag är.
- Jag är ledsen. - Nej.
Jag är inte särskilt bra på gammaldags sex.
Kom in.
Sitt var du vill.
Det här är Caprice. Hon är min partner.
Ja, jag har sett ert arbete. Vackert. Enastående grejer.
Tack.
Jag pratade med din fru. Din exfru.
Varför gjorde du det?
Jag ville veta vad vi gett oss in på.
Vet du det nu?
Inte exakt.
Okej.
Vi kan ju börja med det här.
Vill ni inte ta en titt på ert råmaterial?
Var så goda.
- Jag tycker inte vi ska göra det här. - Ni ska kanske inte det.
Men du vill tydligen att vi ska det.
Varför vill du det?
Jag vill visa upp något. Ett väldigt offentligt statement.
Skulle det inte räcka med ett obduktionsutlåtande från polisen?
Nej, det skulle tystas ner. Man skulle inte höra ett knyst.
Performance bygger helt på samförstånd.
Det här skulle bli något annat.
- Det skulle bli något annat. - Ja, ni har ju mitt samtycke.
Brecken säger inget.
Jag tror ni fattar att Djuna inte bryr sig om vad som händer med hennes sons kropp.
Jag fick känslan av att hon var fixerad vid hans kropp.
Särskilt hans matsmältningssystem.
Ja...
Har du ätit något sånt här förut?
- Aldrig sett det tidigare. - Var så god. Prova.
Jag tror det blir en uppenbarelse.
Jag är ganska kinkig med vad jag äter.
Ja, jag också. Precis som Brecken.
Får jag fråga: Funkar EatwWare-appen för dig?
Jag såg en BreakFaster från LifeFormWare i ett showroom en gång.
Hur de justerar varje del av kroppen
för att tuggandet, sväljandet och matsmältningen ska bli enkelt.
En gång i mitt liv tänkte jag att det var svaret.
På vilken fråga?
Ätproblemet jag har,
som Brecken hade
och som du har.
Tror du det finns någon likhet?
Du är en människa som bekämpar den han egentligen är. Förstår du inte det?
Du borde låta din kropp styra dig dit den vill i stället för
att skära den i bitar och visa upp den på något hemligt museum
som skeletten från utdöda djur.
Saul skulle varit död nu om han följt det rådet.
Hans kropp vill döda honom.
Vad vi håller på med är att göra konst av kaos.
Vi skapar en mening av tomheten.
Gör ni?
Har ni aldrig tänkt på att ni kanske bara lägger er i
en fantastisk naturlig process som ni borde vara ödmjuka inför?
Aldrig.
Vill du göra Brecken-showen?
Ska jag göra Brecken-showen?
Vad vill Nya sedlighetsenheten få ut av det här?
Du har en ny kompis.
- Vem då? - Lang Dotrice.
Vi vill åt honom.
Men inte bara honom. Vi vill åt hans grupp av freaks.
Hela gänget.
Jag vet inget om någon grupp.
Du kommer att få veta mer om gruppen. Han gillar dig. Han litar på dig.
Så mycket att jag får skära upp hans son offentligt. Vad ger det oss?
Det kan ta dig till nästa steg, som blir att infiltrera.
Vi vill veta allt som finns att veta om Dotrice
och hans plastätande gäng.
Plastätande?
Har du inte redan fattat?
Menar du de där lila godiskakorna?
Har du testat någon?
En av våra agenter gjorde det. Han är lika död som Brecken nu.
Förgiftad?
De är syntetiska. Syntetiska grejer, gjorda av människor.
Giftiga.
En normal människa kan inte äta dem.
Men de där, de bara
mumsar i sig dem, inget problem.
De utvecklas bort från mänskligheten, Saul.
Vi kan inte låta det fortsätta.
- Dr Nasatir? - Ja?
Router och Berst från LifeFormWeare. Auktoriserade tekniker.
Ni ringde oss, här är vi.
Ringde jag er?
Systembyte i er BreakFaster.
Ja, just det, men jag håller på och äter.
Det är perfekt tajmning.
Vi flyttar bort allting. Mr Tarr här tar hand om allt.
Jag tror att Brecken-showen kommer att göra oss för heta,
men det här är vad vi äter.
Hur många är ni?
I vår lilla cell, 60, 70 personer, men i hela världen är vi ett jättenätverk.
Antalet är nog omöjligt att räkna.
Och alla har opererats enligt samma metod?
Tarr. Alla över hela världen, ja.
Metoden utvecklades under år av samarbete.
Med variationer, förstås. Kulturellt unika variationer.
Och varför gjordes det?
Därför att våra kroppar sa åt oss att det var dags för en förändring.
Dags för mänsklig utveckling att synkas med mänsklig teknologi.
Vi måste börja livnära oss på vårt eget industriavfall. Det är vår framtid.
Resultatet blir att ni inte kan äta mat.
Ja, vi äter modern mat. Vi äter plast.
Det är vad vi vill kalla det.
Och Brecken?
Brecken.
Brecken var den förstfödde.
Först att födas med en matsmältning som bryter ner plast.
Naturligt onaturlig.
Hon hatade oss. Djuna hatade oss.
Hon stal Brecken från oss.
Hon förstod aldrig hur unik hennes son var. Hon klarade inte det.
Han måste verkligen varit unik, för det du säger låter helt vansinnigt.
Varför?
Du säger att resultatet av operationen som gjorde er till plastätare,
på något sätt fördes genetiskt vidare till din son?
Att egenskaper som skapats genom kirurgi blev ärftliga?
Så om man skär av ett lillfinger föds ens barn utan lillfinger?
Brecken var vårt mirakelbarn. Han var allt vi ville vara.
Det är allt jag kan säga. Kan inte påstå att jag förstår processen.
Men varför en föreställning med Brecken?
Därför att jag någon gång ville visa upp min son för världen.
Visa världen att människans framtid existerar och är bra.
I fred och harmoni med den teknologiska värld som vi skapat.
Allt jag kan nu är att visa upp hans kropp som ett löfte om den framtiden.
Jag vet inte vad vi kommer att få se. Men jag vet att han kommer vara vacker.
Fin och verklig och vacker.
Ursäkta mig...
Jag väntade mig inte att se dig här. Kunde inte hålla dig borta, va?
Kunde väl inte det.
Speciellt tillfälle.
Värt risken.
Alla har vi velat se en obduktion, eller hur?
Alla har vi känt att kroppen är tom, tom på betydelse,
och vi har velat få det bekräftat för att kunna fylla den med betydelse.
Autopsia betyder att se med egna ögon.
Varför en första obduktion?
Därför att vi vet att det måste komma en andra obduktion.
Om man vill göra en obduktion behöver man en kropp, corpus.
Korporeal, inkorporera,
korpulent. Kroppsord.
Köttiga ord.
Brecken är vår kropp.
Brecken var en ung pojke som mördades av sin mamma
på grund av vad som doldes i hans kropp.
På grund av vad det betydde.
För henne var kroppen inte tom på betydelse.
Så nu ska vi gå djupt in i Breckens kropp
och, som litteraturforskare gör,
leta efter den betydelse som ligger dold
i det poem som var Brecken.
Å, herregud.
Vi ser nu
att råheten och desperationen
och det fula i världen
till och med spridit sig in i våra yngsta och allra vackraste.
Och vi ser att världen dödar våra barn inifrån.
Här ser vi anatomin av dagens patologi.
Och förstår varför vi måste göra en andra obduktion och en tredje.
Vi förstår att vi måste fortsätta gå ännu djupare,
i hopp om att hitta ett nytt svar.
Men i kväll ska vi inte vara rädda att upptäcka kaoset.
Låt oss rita en karta
som visar oss vägen in till mörkrets hjärta.
Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej, nej, nej, nej.
- Det var avskyvärt. - Jag mår så dåligt.
Det var inte så han var inuti, han var inte så där.
Hon gjorde detta.
- Hon? - Hon, hon, hon.
Ex-frun, mamman till liket.
Djuna? Nej, hon gjorde inget. Hon hade inget med det att göra.
Så klart hon hade.
Det ni såg där var hennes budskap till mig, till mig.
Nej, det var det inte.
Jag har en känsla av att hon nog skulle gilla det här.
Ursäkta att jag är sen. Mycket möten nu.
Nya sedlighetsenheten börjar bli ganska stor, eller?
Den är det nu. Många människor är uppskrämda.
För många plastätare som springer runt med skalpeller.
Folk blir otrygga.
De är ganska duktiga med skalpellerna, de där plastätarna.
Bättre än de som gjorde jobbet inuti Brecken.
Ja, så...
Okej... Okej, vi har en kille på insidan. Vi kom dit först.
Grabben var ganska konstig inuti, ändå.
Man kunde inte känna igen någonting,
men det jävliga var att allt var helt naturligt. Han föddes sån.
Det vill man inte att alla ska få veta.
Jag kunde inte. Jag kunde inte låta det komma ut.
Hade det väl kommit ut skulle man aldrig fått tyst på det.
Din vän på registret gjorde jobbet. "Inspirerad av Caprice".
Min vän? Menar du Wippet?
Nej, den konstiga lilla kvinnan. Vad heter hon?
Timlin.
Jag undrade vad hon gjorde på föreställningen.
Jag tror hon inte kunde motstå att kolla in sitt jobb.
Hon vill verkligen bli din Caprice, om du fattar.
Och det vet jag att du gör.
Och attentatet mot Dotrice?
Attentat? Fint ord för mord.
Han var en ledare. Kämpade för sin sak.
Vad det än kallas, var det en överraskning för mig också.
Du har den dåliga vanan att inte berätta saker för mig.
Det gör det svårt att jobba.
Jag lovar, vi visste inte om det.
Kanske...
Kanske hans galna fru kom åt honom på något vis. Jag vet inte.
Nej, nej, nej.
Okej, det spelar ingen roll vem som dödade honom.
Han kommer att bli martyr.
Precis vad saken behöver.
Saken?
Du låter som du håller på att bli troende.
Ska man bli bra på att jobba undercover,
måste en del av en bli det.
Saul!
Du hade ont.
Hade jag?
Hur kändes det?
- Fysisk smärta? - Ja.
Det är svårt att beskriva. Det blir
en del av drömmandet.
Det blandas med drömmens egna plåga,
så det...
Det blir underligt.
Jag...
Jag trodde nästan...
Jag tänkte nästan att... att jag kände.
Drömde du om Dotrice?
Dotrice... Djuna och Brecken.
De var samtidigt i vår Sark.
En familjeobduktion.
Vem styrde den?
Du.
Och jag.
Vi båda.
Saul... vad säger du?
Ja. Jag säger: Ja.
Det är dags att prova det. O