‫אזהרה.‬
‫הפרק הבא מכיל סצנות של ספנדקס צמודים, פרווה מלאכותית‬
‫והמון חומר מפוקפק נוסף.‬
‫מומלץ להפעיל שיקול דעת.‬
‫אף סנאי לא נפגע במהלך צילומי התוכנית.‬
‫צוחק מי שצוחק אחרון: קנדה‬
‫אני אוהב כריכי גבינה טעימים‬
‫הם נהדרים.‬
‫אני אוהב כריכי גבינה טעימים‬
‫זה צחוק. נכון?‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫נופלים כמו זבובים.‬
‫נראה לי שהגיטרה שלי לא מכוונת.‬
‫אז...‬
‫התרעת צחוק!‬
‫אתם יודעים? בואו נראה. בואו נריץ את הקלטת.‬
‫אני אוהב כריכי גבינה טעימים‬
‫הם נהדרים.‬
‫אני אוהב כריכי גבינה טעימים‬
‫- אוי, מיי! - היה קשה להבחין בזה.‬
‫ידעתי שמה שיפיל אותי יהיה קרבה.‬
‫- זה היה עדין, אבל זה היה צחוק. - זה לא היה עדין, אחי.‬
‫זה הכרטיס האדום השני של המשחק, גבירותיי ורבותיי.‬
‫תראו את המבט המאוכזב הזה.‬
‫ראיתי את החולשה עם העניין של כריכי הגבינה.‬
‫- הייתי חייב. - זה היה עניין של זמן.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫בהצלחה.‬
‫כריכי גבינה טעימים‬
‫מיי, להתראות, נגבי את הדמעות‬
‫תקשיבי, יש לך מחשבות? מה את מרגישה?‬
‫אני ספוגת זיעה.‬
‫צחקתי.‬
‫האבסורדיות של המצב, ואז טום...‬
‫מיי מרטין‬
‫ידעתי. ברגע שהוא התחיל לחזור על המילים "כריך גבינה טעים"...‬
‫פשוט איבדתי את העשתונות.‬
‫מיי מרטין היא השחקנית השנייה שנפסלה,‬
‫והאבדה הראשונה של הגאונות המעוותת של טום גרין.‬
‫נשארו שמונה קומיקאים.‬
‫האור עדיין כחול. עדיין מותר לחייך?‬
‫עדיין מותר לחייך, לכייף, ליהנות...‬
‫להירגע. להיות נחמדים זה אל זה.‬
‫אני מרגישה נהדר שאני יכולה לחייך לרגע.‬
‫תיהני מחיוכים לרגע.‬
‫אלוהים.‬
‫הפרצוף שלך חמוד כל כך כשאת עומדת לצחוק.‬
‫ביליתי את כל הזמן על הקצה. אני לא מבינה איך הם עושים את זה.‬
‫הנה מתחילים, ו...‬
‫התחלנו. הסימן המוזיקלי שהם יכלו להרשות לעצמם לשלם עליו.‬
‫איך אתן חושבות שזה ייגמר?‬
‫לא נראה לי שדייב יצחק על אף אחד.‬
‫דייב חי במין חצי-גיחוך תמידי.‬
‫כן.‬
‫לאז'ואה עשוי לנצח בהפתעה.‬
‫- נראה לך? - כן.‬
‫אני חושבת שטום ינצח. ראיתי את טום עושה דברים מטורפים עם פרצוף חסר הבעה.‬
‫הוא מעולם לא היה מושך בעיניי כפי שהוא עכשיו. הוא מטורף?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫בנקודה הזאת...‬
‫ג'ון לאז'ואה‬
‫אני מתחיל להרגיש די טוב, משום שהצלחתי להחזיק מעמד עד עכשיו,‬
‫אבל כולם מסוכנים.‬
‫היי!‬
‫אתה יפה.‬
‫דייב, טום גרין וקולין גרמו לי לצחוק כל חיי,‬
‫ומעולם לא ניסיתי לא לצחוק כשהם הצחיקו אותי.‬
‫ועכשיו, אני בחדר איתם, ואני אמור לא לצחוק.‬
‫מה אני עושה?‬
‫זה מצב מוזר מאוד להיות בו.‬
‫אני אציג קטע...‬
‫- אוקיי. - אלוהים!‬
‫שאני מקווה שישעשע אתכם.‬
‫אוקיי.‬
‫- בסדר. הנה. - זה מה שאנחנו צריכים.‬
‫מאיפה באת?‬
‫הייתי כאן.‬
‫אבל הדלת הסודית הקטנה הזאת הייתה שם כל הזמן?‬
‫- כן. - באמת?‬
‫בסדר. זאת תהיה סצנה מסרט האימה האהוב עליי.‬
‫אוקיי.‬
‫- דמיינו שזה בשחור לבן. - אוקיי.‬
‫חכה רגע.‬
‫- בסדר. - הנה.‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫סוזי, את יודעת שאני אוהב אותך מאוד.‬
‫הלילה יש ירח מלא.‬
‫אלוהים.‬
‫יש משהו שאני מוכרח לספר לך.‬
‫לפני כמה שנים, כשהייתי בפנסילבניה,‬
‫טיילתי ביער, וננשכתי.‬
‫נשך אותי סנאי.‬
‫אבל הוא לא היה סנאי רגיל.‬
‫הוא היה סנאי מקולל.‬
‫ועכשיו, בכל פעם שיש ירח מלא,‬
‫אני הופך ל...‬
‫אלוהים.‬
‫זאת העין שרואה בצבעים.‬
‫תחשוב מחשבות עצובות.‬
‫סנאי מקולל.‬
‫זה מטומטם כל כך.‬
‫התלבושת, הדבר האידיוטי הזה, זה הדבר המצחיק ביותר שראיתי בחיי.‬
‫הדרך היחידה שהצלחתי להימנע מצחוק הייתה ללעוס את השפתיים שלי, פשוטו כמשמעו.‬
‫תסתכלו על דב.‬
‫כריכי גבינה טעימים.‬
‫בחיי.‬
‫כריכי גבינה טעימים.‬
‫האדם-סנאי... זה מצחיק כל כך.‬
‫אז כל מה שעשיתי היה לכווץ את השפתיים‬
‫ומשום מה, גם להרחיב את העיניים...‬
‫עוזר.‬
‫כריכי גבינה טעימים.‬
‫כן.‬
‫לא, זה מה שחשבתי.‬
‫זה מה שחשבתי, כן.‬
‫משהו באבסורדיות וטיפשיות, במיוחד כשמדובר בקולין.‬
‫קשה לי מאוד לשמור על פנים רציניות.‬
‫כריכי גבינה טעימים.‬
‫תסתכלו על הפרצוף של טום.‬
‫- כריכי גבינה טעימים. - כן.‬
‫מטומטם.‬
‫טרבור, האיש הגדול, בצרות גדולות.‬
‫זה נעים. אני אוהב את זה.‬
‫בחיי.‬
‫תודה. קאט!‬
‫בחיי!‬
‫- תודה. - אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫עד עכשיו, זה היה הרגע שבו הייתי הכי קרוב.‬
‫קולין מוקרי הוא אבסורדי מאוד.‬
‫וזה קשה מאוד בשבילי, משום שאני צחקקנית!‬
‫באמת, ואני לא טובה. אלה פני הפוקר שלי.‬
‫כמה זמן החזקתי מעמד?‬
‫אני מכין כדורי לחם טעימים.‬
‫אני נורא בקטע של צחוק. זאת הבעיה שלי.‬
‫אני צוחק לבדי, במקלחת. אני צוחק כל הזמן.‬
‫אז אני עומד להתרכז, ולהתייחס לזה ברצינות המרבית.‬
‫צריך ממש להשקיע בזה מאמץ ותשומת לב.‬
‫משום שאנשים אומרים, "אני לא מרגיש הבדל בטעם".‬
‫זה העניין ברכיב הלחם...‬
‫היי, עם מי אנדרו מדבר?‬
‫יש כל כך הרבה אפשרויות.‬
‫אני לוקח אחד כזה, מגלגל אותו‬
‫משום שאף אחד לא יתלונן אם יש קצת יותר גבינה.‬
‫בשם אלוהים!‬
‫אנדרו לא הראה סימן לחיוך.‬
‫הוא עומד להיות קשה לפיצוח.‬
‫הוא מעמיד פנים שכולנו גזענים. זה משאיר אותו בחיים.‬
‫"מעמיד פנים", נכון?‬
‫רוצה ללחוץ על האדום?‬
‫כן! אני יכולה?‬
‫יש סיכוי שזה אני.‬
‫אני הולך לאכוף את החוק.‬
‫לעזאזל.‬
‫יכול להיות שאני נשברתי. אני לא בטוח.‬
‫חדשות רעות, חבר'ה. תפסתי עוד אנשים מפסידים על חם.‬
‫אוי, לא!‬
‫בחיי.‬
‫הרבה מצפונים לא נקיים.‬
‫אז בואו נסתכל בטלוויזיה.‬
‫הוא מעמיד פנים שכולנו גזענים. זה משאיר אותו בחיים.‬
‫"מעמיד פנים", נכון?‬
‫הוא החזיק מעמד זמן רב כל כך!‬
‫קומדיה היא עניין של לתפוס מישהו לא מוכן.‬
‫לא ציפיתי לזה, וזה עבד עליי. זה עבד עליי טוב, זה עבד עליי חלק.‬
‫- זה כרטיס צהוב לטרבור. - כן.‬
‫אבל חכו...‬
‫יש עוד.‬
‫יש כל כך הרבה אפשרויות.‬
‫אני לוקח אחד כזה, מגלגל אותו‬
‫משום שאף אחד לא יתלונן אם יש קצת יותר גבינה.‬
‫הכרטיס הצהוב שלי...‬
‫אני מקווה שזה היה שווה את זה.‬
‫הכרטיס הצהוב שלי היה תוצאה של הטיפשות שלי.‬
‫עשיתי קטע, רק לעצמי‬
‫והצחקתי את עצמי.‬
‫אז זה צהוב בשבילך.‬
‫צהוב עצמי!‬
‫אתה ממש צריך להיזהר.‬
‫אתה צריך להיזהר.‬
‫סיבה איומה לקבל כרטיס צהוב.‬
‫זה היה רצח-התאבדות.‬
‫קיי טרבור ואנדרו חוטפים כרטיסים צהובים‬
‫ומצטרפים לדברה ולדייב באזור הסכנה.‬
‫חרא.‬
‫טום, מה אתה מכין?‬
‫אני מכין טוסט גבינה טעים.‬
‫אלוהים, התחלנו.‬
‫הוא מכין כריכי גבינה שוב.‬
‫כבר אכלתי אחד. הוא היה טעים.‬
‫כן, אני... אם...‬
‫כמעט הצלחת לסובב את זה אליי, קולין.‬
‫כמעט השתמשת בכריך הגבינה הטעים שלי נגדי.‬
‫תיזהר, טום.‬
‫קרוב לקצה במידה מסוכנת.‬
‫כריך גבינה טעים.‬
‫אין שום דבר שמצחיק קומיקאי‬
‫יותר ממישהו שחוזר מולו על החומר שלו,‬
‫אז חשבתי, "זו עשויה להיות נקודת תורפה".‬
‫כן. יכול להיות שמצאת את הקריפטונייט שלי.‬
‫כריך גבינה...‬
‫דב לא מפסיקה לצחוק.‬
‫כן. היא בצרה. לא הייתי מהמר עליה.‬
‫איך אומרים "כריך גבינה טעים" בצרפתית?‬
‫טוב, קצת קישטתי את המשפט עם קללה.‬
‫- קרוב, אבל צריך לומר את זה... - אני נשמע קצת לטיני?‬
‫כן.‬
‫הנה. הייתי צוחקת אם הייתי שם.‬
‫לא, עמדתי לומר "ז'מבון", אבל זה חזיר.‬
‫אתה אומר את זה בצורה נחמדה מדי.‬
‫"שמי ג'מבו.‬
‫"אני משתלט על מפעל מולסון לבאט!"‬
‫- זה כמו נבל מסרט. - נראה לי שזה היה ג'ורג' לופז.‬
‫לא, ג'ורג' מדבר ככה,‬
‫"צפרא טבא, שמי ג'ורג' לופז!"‬
‫"צפרא טבא"?‬
‫אלוהים.‬
‫חרא!‬
‫- הוא הבין מייד! - יש עוד אחד!‬
‫מה זה עומד להיות?‬
‫אוקיי.‬
‫אחד מכם איבד את העשתונות, אבל הצלחנו למצוא אותם.‬
‫אני לא ממש יודע למה הכוונה, אבל תצפו בטלוויזיה.‬
‫לא, עמדתי לומר "ז'מבון", אבל זה חזיר.‬
‫אתה אומר את זה בצורה נחמדה מדי.‬
‫"שמי ג'מבו. אני משתלט!"‬
‫נראה לי שזה היה ג'ורג' לופז.‬
‫ג'ורג' מדבר ככה,‬
‫"צפרא טבא, שמי ג'ורג' לופז!"‬
‫"צפרא טבא"?‬
‫זה כרטיס צהוב לג'ון לאז'ואה.‬
‫תודה. אוקיי.‬
‫אבל חכו, זה לא הכול.‬
‫- אוי, לא! - טוב.‬
‫- יש עוד מישהו גרוע. - חרא.‬
‫צפו בטלוויזיה.‬
‫טום, מה אתה מכין?‬
‫טוסט גבינה טעים.‬
‫אלוהים, התחלנו.‬
‫כריך גבינה טעים.‬
‫לא!‬
‫אז ממה שהבנתי, זה אומר שיש לך כרטיס אדום מזוין.‬
‫בסדר!‬
‫דברה, אם תרצי להיפרד מהמתחרים האחרים ואז להצטרף אליי בחדר התצפית.‬
‫ידעתי שזה יהיה אתה.‬
‫זה היה קולין! לעזאזל איתו! הוא פשוט מטופש כל כך.‬
‫בלי להישמע נדושה לחלוטין, באמת שאין כאן הפסד.‬
‫ידענו שנוכל ליהנות.‬
‫אבל ידעתי שהוא יהיה האחד שיוציא אותי מהמשחק.‬
‫הכרטיס האדום של דברה הוא גם כרטיס בכיוון אחד לחדר התצפית,‬
‫תודות לקולין מוקרי,‬
‫שהצליח לדחוף גם את ג'ון לעמדה מסוכנת עם כרטיס צהוב.‬
‫היי!‬
‫- זה נחמד! - נכון?‬
‫- הי! - טוב...‬
‫- אלוהים! - עכשיו תצטרכו להצטופף.‬
‫אנחנו מקבלים עוד 16 שעות של אור כחול?‬
‫ו...‬
‫שוב מתחילים.‬
‫עכשיו זאת ממש מסיבת נקניקים.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫אוי, חרא. הנה, ברנדון מוכן למערכון שלו.‬
‫כדאי שזה יפציץ.‬
‫כדאי שזה יהיה טינה טרנר.‬
‫אני עומד לעשות משהו.‬
‫זה חמוד. אני אוהב את זה.‬
‫מגע אנושי.‬
‫אני חושב שהקומדיה שלי מתאימה לכולם.‬
‫ברנדון אש-מוחמד‬
‫אני יודע שזה לא הטעם של כל גבר לבן סטרייט,‬
‫אבל תנו לי לנסות לראות מה יקרה, אם אצליח לתפוס אותם.‬
‫אוקיי! שלום, כולם!‬
‫אני ברנדון אש-מוחמד.‬
‫בסדר!‬
‫אבל יכול להיות שאתם מכירים אותי בתור הבחורה במידה הנוחה, שבגברים תמיד זוכה.‬
‫הרבה אנשים חושבים שאם הם רוצים לזכות בנסיך חלומותיהם,‬
‫הם מוכרחים להוריד כמה קילוגרמים, נכון?‬
‫- שמעתי את זה. - אני אומרת, זין על זה.‬
‫כן.‬
‫היום, אראה לכם כמה דרכי ארוחה‬
‫שיגרמו לגברים לשפיכה.‬
‫בסדר, בחורים?‬
‫שפיכה!‬
‫תכינו את הממחטות. אוקיי.‬
‫שפיכה, הוא מתכוון לזרע?‬
‫כן, לנוזל זרע.‬
‫נוזל זרע!‬
‫הוא מדבר על נוזל זרע?‬
‫למהלך הראשון שלנו, תזדקקו ל...‬
‫צ'יפס וכיסא. תוכלו להשתמש בכל חטיף.‬
‫מה שתעשו הוא, תשבו בצורה מפתה...‬
‫- כן, אבא! - הכיסא הזה קשיח כל כך.‬
‫- כן! - אלוהים.‬
‫ואז תפילו את זה.‬
‫ואז בום! תעסו ת'שומן.‬
‫לעסות אותו!‬
‫לא יישאר זוג תחתונים יבש בבית.‬
‫המהלך הבא, והאחרון שלנו...‬
‫אתן תהיו במועדון, אתן מדברות עם בחור חתיך, לא משנה.‬
‫- אוכלות בננה. - יוצא לי הרבה לאכול בננות במועדון.‬
‫אולי תפילו את הבננה. ותגידו, אני בקטע של כושר.‬
‫כן.‬
‫הכושר להכניס את זה לפה בביס אחד, ואז בום...‬
‫כן.‬
‫יש המון אנרגיה, אבל אני זקן מכדי להתפעל מכל דבר.‬
‫ראיתי את הנחיתה על הירח.‬
‫אחרי זה, שום דבר לא מרהיב עד כדי כך.‬
‫- בום! - לא יישאר זוג תחתונים יבש בבניין.‬
‫זה מטורף.‬
‫מעולם לא השתתפתי בשעשועון יפני לפני כן,‬
‫אבל אני מניח שזה הדבר הכי קרוב שנמצא במדינה הזאת.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫שילוב מנצח של ישבן ואשלגן.‬
‫תודה.‬
‫זה היה אימון אירובי להשגת מין ארוטי.‬
‫תודה.‬
‫כן!‬
‫מידע שימושי ביותר.‬
‫טום!‬
‫אלוהים!‬
‫טום.‬
‫אני חושב שגרמתי לטום גרין לתהות לגבי המיניות שלו,‬
‫וזה מה שרציתי. זאת הייתה המטרה.‬
‫זה היה משהו. זה היה משהו אחר.‬
‫אני אלך לשירותים לרגע.‬
‫אוקיי. היי, חבר'ה. סליחה על ההפרעה. מישהו רעב?‬
‫- אני אשמח לצהריים. - זה לא גורם לשעון לעצור?‬
‫זה לא גורם לשעון לעצור.‬
‫ארוחת הצהריים שלנו.‬
‫חושבים שהם יעשו משהו עם הארוחות?‬
‫כן, ארוחה מצחיקה.‬
‫ארוחה מצחיקה.‬
‫מדהים שעדיין אפשר לשמוע את קרוליין.‬
‫אני יודע! אפילו דרך הבידוד האקוסטי.‬
‫- הוא חייך! - באמת?‬
‫אני לא מאמין.‬
‫הפיות שלהם מלאים אוכל.‬
‫טוב, זה ממש זעזע אותי.‬
‫- זה שבר לי את הלב, לא אשקר. - כן.‬
‫אבל המשחק לא נפסק, אפילו בארוחת הצהריים. בואו נצפה.‬
‫מדהים שעדיין אפשר לשמוע את קרוליין.‬
‫אני יודע!‬
‫שכחתי.‬
‫לגמרי שכחתי את החוק היחיד של התוכנית.‬
‫טוב, זה היה מטומטם.‬
‫אני עשיתי את זה לעצמי,‬
‫כי לא הייתי מרוכז, ובגלל קרוליין!‬
‫- אז זה כרטיס צהוב. - תודה.‬
‫אומרים שמוטב לא לפגוש את הגיבורים שלך...‬
‫זה עוד לא נגמר.‬
‫תהיה טוב יותר.‬
‫טוב, זאת הייתה אכזבה לקינוח.‬
‫הכרטיס הצהוב של קולין, פירושו שהוא‬
‫מצטרף אל ג'ון, דייב, אנדרו וקיי-טרב על הגרדום.‬
‫מה קרה?‬
‫צחקתי. פספסת את הכול.‬
‫- ג'יי נכנס? פספסתי את הכול? - את הכול.‬
‫- התקלחת? - עמדתי להתקלח.‬
‫זאת הייתה התוכנית.‬
‫- בסדר, אוננתי. - אוקיי.‬
‫בחיי.‬
‫סקסי.‬
‫הנה. עכשיו משחקים שוב.‬
‫אנחנו עומדים לשחק "היית מעדיף?"‬
‫- אוקיי. - בואו נעשה את זה.‬
‫למה שלא פשוט נאכל ארטיקי פודינג דם?‬
‫- הם לא היו אמורים להימס? - הם הקרישו.‬
‫- איכס. - זה באמת עשוי מ...‬
‫- באמת? - כן.‬
‫שאלה ראשונה. "הייתם מעדיפים‬
‫"להיות כלואים בתוך קומדיה רומנטית בלי למצוא אהבה לעולם,‬
‫"או בקומדיה מגעילה, בה עובדים עליכם כל יום בחייכם?"‬
‫- קומדיה מגעילה. שיעבדו עליי כל יום. - כן.‬
‫הייתי לכוד בה.‬
‫אני לכוד בה עכשיו.‬
‫- זה טוב מאוד. - המצמוץ!‬
‫המצמוץ.‬
‫שום דבר מזה לא מציאותי. כלומר, זה בחיים לא יקרה.‬
‫לא, זה מציאותי.‬
‫אלה החיים של טום.‬
‫השאלה הבאה.‬
‫"הייתם מעדיפים לאכול דרך הישבן, או לעשות קקי דרך הפה?"‬
‫- לאכול עם הישבן. זה השכל הישר. - כן.‬
‫זה קשה.‬
‫הייתי רוצה לעשות את שני הדברים.‬
‫בואו נעבור הלאה.‬
‫"הייתם מעדיפים לעשות פירסינג בלשון או לעשות קעקוע בגב התחתון?"‬
‫קעקוע בגב התחתון.‬
‫פירסינג בלשון, ככה שמעתי, מעצים את חוויית המציצה.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע איך פירסינג בלשון שלי‬
‫אמור לגרום לי ליהנות יותר ממציצה.‬
‫אהבתי.‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫- אני לא צריך את התמונה הזו בראש. - לגמרי.‬
‫ג'ון לא עמד לשיר שיר?‬
‫כן.‬
‫הנה. הוא מתחיל.‬
‫הנה זה מתחיל.‬
‫אני עומד לעשות סתם משהו ספונטני.‬
‫לדעתי ג'ון איי מקדונלד הוא שאמר,‬
‫"כדאי לנו לקרוא ללהקה שלנו מטאליקה".‬
‫אני בעצם מוזיקאי רציני.‬
‫אני כותב שירים מגיל צעיר מאוד.‬
‫מגיל שלושה חודשים, למעשה.‬
‫כן. השתמשתי בגיטרה קטנה.‬
‫- כן. שלושה חודשים. - גיטרה קטנה.‬
‫בן שלושה חודשים.‬
‫ג'ון פועל ברמה אחרת.‬
‫הסרטונים שלו ביוטיוב היו חלק גדול בהצלחה הוויראלית הראשונית של יוטיוב.‬
‫אני יודע למה האיש הזה מסוגל, וזה מפחיד אותי.‬
‫אני רוצה לחלוק איתכם את השיר הראשון שכתבתי אי פעם.‬
‫בסדר, הנה.‬
‫אני ממש רעב, אימא‬
‫לכן אני עושה סצנות‬
‫אני ממש רעב, אימא‬
‫זאת הסיבה לדמעות‬
‫את יודעת למה הכוונה‬
‫אני מבקש בתחינה‬
‫שימי את הציצי שלך בפה שלי‬
‫תוציאי את הציצי הגדול הזה‬
‫ותדחפי אותו לפה הקטן שלי‬
‫ומפני שגרמת לי לחכות זמן ארוך‬
‫אלעס לך ת'פטמה, כלבה שכמוך‬
‫מה טרבור עושה עם הפה שלו?‬
‫הוא מנסה לא לצחוק.‬
‫הוא מת. הוא ממש אוהב לצחוק.‬
‫אני רק עומד לעשות דבר אחד. זאת בקשה של ג'יי.‬
‫הוא שוב מתחיל, לעזאזל.‬
‫כשנכנסתי הבוקר, סחבתי את תיק הגיטרה איתי,‬
‫והוא שאל,‬
‫"אתה מתכוון לנגן שירים?" אמרתי, "אני לא יודע. אולי".‬
‫והוא אמר, "אני כותב שירים כל הזמן".‬
‫אז אמרתי, "אנגן את אחד השירים שלך".‬
‫את אחד השירים שלך. שיר של ג'יי בארושל.‬
‫אלוהים.‬
‫נראה שאני נקודת המשען בתוכנית היצירתית של ג'ון לאז'ואה.‬
‫הרגשתי מעוצבן ומוחמא באותה מידה.‬
‫אז ג'יי בארושל, מנחה התוכנית הזאת, זה השיר שלו, "עדיין".‬
‫אלוהים.‬
‫לא אכפת לי‬
‫מה אחרים חושבים‬
‫לא אכפת לי אם הם לא‬
‫לא מבינים‬
‫אני עדיין חושב שאין על אר קלי‬
‫אני, ג'יי בארושל, עדיין חושב שאין על...‬
‫אר קלי‬
‫- בסדר, ג'יי. - כן!‬
‫- די טוב. קצת קצר. - ג'יי בארושל.‬
‫זה היה נחמד.‬
‫- חבל שאין גשר לפזמון, אבל זה ממש טוב. - כן.‬
‫- מה קרה בסוף לאר קלי? - כולכם מכירים אותו, נכון?‬
‫טום, ראיתי שאתה מסתובב עם כוכבי היפ-הופ.‬
‫אתה ראפר מועמד לפרס ג'ונו.‬
‫- באמת הייתי מועמד לג'ונו. - זה נכון.‬
‫- הפסדתי. - כן, הפסדת.‬
‫לכן אמרתי "מועמד".‬
‫שלום?‬
‫טרבור, אתה מוכן בבקשה לומר לג'ון לאז'ואה ללכת להזדיין?‬
‫כן.‬
‫נתראה. ביי.‬
‫זה מישהו שאומר לנו להפסיק לדבר על אר קלי.‬
‫כן.‬
‫או לדבר עוד על המועמדות של טום לפרס ג'ונו.‬
‫זה חיוך מלא.‬
‫כן.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה יכאיב לי יותר משזה יכאיב לו.‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא נראה לי שזזתי בכלל.‬
‫אני מפחד כל כך.‬
‫כן. בואו נצפה בטלוויזיה, חבר'ה.‬
‫אתה ראפר מועמד לפרס ג'ונו.‬
‫- הפסדתי. - כן, הפסדת.‬
‫שלום?‬
‫זה מישהו שאומר לנו להפסיק לדבר על אר קלי.‬
‫כן.‬
‫- לא! - אתה חופשי!‬
‫- אלוהים! - אתה חופשי, דייב.‬
‫אר קלי!‬
‫גבירותיי ורבותיי, עוד אחד לאש.‬
‫לכו תזדיינו.‬
‫לא!‬
‫חשבתי שאולי ראיתי שם חיוך.‬
‫נחמד לדעת שגרמתי לדייב לצחוק.‬
‫מידה מסוימת של אשמה,‬
‫אבל גם מידה מסוימת של גאווה.‬
‫להת'.‬
‫אחי.‬
‫אשתדל להחזיק את הצד של הזקנים.‬
‫- אז בוא נדבר על זה. - בסדר.‬
‫מה אתה חושב? יש התרשמויות?‬
‫טוב, אני פשוט... תמיד חשבתי שאר קלי מצחיק.‬
‫- דייב! - דייב!‬
‫זה היה חיוך?‬
‫עכשיו, אחרי שעברתי את זה, זאת חוויה מתישה באופן מוזר.‬
‫נהניתי מאוד לסבול ככה.‬
‫טום נותן לדייב פולי את הכרטיס האדום,‬
‫ומוסיף עוד קורבן לרשימת החיסול שלו.‬
‫מי יהיה הבא בתור על הכוונת של טום?‬
‫המשיכו לצפות בטבח.‬
‫- חרא. - הנה.‬
‫חרא.‬
‫מה זה?‬
‫מה?‬
‫הי, אבא.‬
‫הוא ייפצע!‬
‫- הם לא צוחקים. - אנחנו לא אמורים לצחוק.‬
‫אני לא איהנה בכלל. כזה אני.‬
‫- אתה רואה טוב? - חכו שתראו איפה הביצים שלו.‬
‫אל תעז! עם כריך הגבינה שלך!‬
‫איך אפשר לא לצחוק מזה? אתם לא בחיים?‬
‫- הבאתי את הפיצות. - בחיי.‬
‫יכול להיות שכולנו פשוט יוצאים מדעתנו?‬
‫בחיים לא הייתה לי זקפה כמו עכשיו.‬
‫חשבון, בבקשה.‬
‫תרגום כתוביות: אריאן הד‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬