Advarsel
Følgende episode inneholder scener med ekstrem idioti,
offentlig urinering og bokstavelig drittprat.
Seerens skjønn anbefales.
DEN SOM LER SIST CANADA
Kom igjen, hold det gående, band!
La oss få fart på festen her inne!
La oss ha det litt gøy!
Søren, de dekker for munnen på alle kanter.
Det kan de ikke gjøre! Serieforbrytere.
Det er ikke meg!
Du kan si det én gang, eller tusen ganger.
Kan ikke være ute nå.
Hvis jeg er ferdig blir jeg veldig sint.
Så...
- Lo jeg? - Ikke vær redd.
Ingen gule kort vil bli utgitt.
Finnes det et rødt et?
- Jeg ville ikke sagt: "Ikke være redd." - Greit.
Det var en overtredelse.
To overtredelser, faktisk.
- Bare se på TV-en. - Herregud.
- Jeg må tisse. Tar dette lang tid? - Sikkert.
REPRISE
- Faen! - Kom igjen, hold det gående, band!
Det var nærme.
- Hånd over munnen. - Dekker for munnen din.
Når du prøver å ikke le, dekker du over munnen.
Jeg fortjente det.
Jeg fortjente det, og de gjorde Mae også.
Det er juks, men ikke gult kort.
Dere får begge en to-minutter...
...i vår... straffeboks.
Jeg visste det!
Jeg visste det var en vri.
Selvfølgelig har de en hockeyreferanse.
Hver av dere får en to-minutter. Dere må sitte der
og alle dere kan gjøre hva dere vil med dem.
- Hurra! - Vent.
På komedisk vis!
- Herregud. - Du er i trøbbel!
Ja, nettopp.
Greit, dere. Når jeg trykker på knappen, er spillet igang igjen.
- Nei. - Nei.
Og vi er tilbake.
STRAFFEBOKS
Hørt om Asias siste milliardær? Han heter Cha Ching.
Denne fyren ba meg sende ham et bilde av de nakne puppene mine.
Det var som bøllete unger.
Den ene så framover, den andre bakover.
Dette er skremmende.
Jeg har tårer i øynene. Håndflatene mine svetter.
Til slutt måtte jeg ringe ham og si: "Jeg må sende dem én om gangen".
Én om gangen.
Jeg tror det var kroppen min som reagerte på den ekstreme innsatsen med å ikke le.
Jeg kan ikke forklare den fysiske følelsen. Ulidelig.
Kaotisk. Jeg holdt på med vitser, men det ble forhastet.
Hvem tror du ga navnet Red Delicious-eple?
For han fikk bare halve riktig. Melete som faen!
Man spiser ikke eplet. Det er til pai.
Mae Martin klamrer seg til det for harde livet. Like før.
Det er vanskelig.
Det er som å være i komedieversjonen av 300.
Jeg bare daffet ut.
Kalium. Veldig viktig.
Jeg tror jeg er på sopp.
Ja, jeg er på sopp akkurat nå. Jeg er i skogen.
Gode vibber.
"Du kan ikke takle sannheten!"
Du takler ikke frukten!
Og så er du tilbake og jeg er ikke på sopp.
- Glemte parykken for Johnny Carson-delen. - Ja.
Derfor lo ingen av vitsene.
Ser du?
Er det ikke morsomt?
Jeg visste Tom ville klare det, så jeg prøvde å ikke se på ham.
Det er måten han beveger seg på. Lyden av stemmen hans.
Er ikke parykken min morsom?
Herregud. Jeg utfordrer hvem som helst til å komme så nærme Tom Green og ikke le.
Det er definitivt noe.
Jeg tror ikke at jeg smilte.
På tide å være den slemme.
Usikker på hva som skjedde her.
Vel. Greit, dere.
TV-en vil gjøre det tunge løftet her.
Og, Mae, denne vil du nok se.
Jeg tror jeg vet hva du snakker om.
LATTERVARSLING!
Er ikke parykken min morsom?
Er den ikke morsom?
Jeg lo.
- Ja, ok. - Det er gult kort. Beklager.
Det er rettferdig.
Et rettferdig gult kort.
Ikke bli for jævla komfortabel.
Dere unger bør være forsiktige.
Ja! Kom igjen!
Mae blir med Debra og Caroline, alle med gule kort.
Ler én av dem, én gang til, er de ferdige.
Lad opp!
Da jeg var i straffeboksen,
satte en slags eksistensiell krise inn.
Hva er komedie?
Hva er livet?
Hvem er jeg?
Som, hvorfor er noen av oss her på jorden?
Hva er formålet vårt? Skjønner du?
Jeg er ikke trygg noen steder.
Jeg er ikke trygg her.
Jeg hater å si det, men fans av Mae Martin,
gjør dere klar for å bli skuffet.
Er det ingen som liker at de ser strømpebuksen min?
Jeg trodde vi skulle være karakteristiske og gjøre et slags forsøk.
Men puppene er ekte?
Puppene er ekte.
Produsent: Hva synes du om Carolines utseende?
Jeg vet ikke, jeg er egentlig ikke en som egentlig...
Jeg ville faktisk ikke visst hva jeg skulle sagt. Skjønner?
Hvordan vil du beskrive det? Jeg skjønner ikke hva du mener.
Jeg er fullt utkledd og alle andre har normale klær.
Akkurat. Det er litt forvirrende.
Vi er alle kanadiske, så vi er altfor høflige til å si...
"Hva faen har du på deg?"
Når dreit du deg ut sist?
I fjor.
- Det er nylig. - Kom hjem fra bondens marked.
Vi kjørte hjem, tre kvartaler fra huset vårt,
vi svingte, traff en dump og jeg bare dreit i buksa.
- Forferdelig. - Jeg tenkte: "Jeg parker på framsiden.
"Du løper inn. Jeg blir i bilen."
- Det skjedde allerede. - Jeg kan ikke suge den inn igjen.
Du skjønner når du nesten overvant Jon.
Begynner å lage lyder når han er enig.
Det var hans måte å maskere latteren på, det å bare...
Første gang jeg dreit på meg som voksen, vår når jeg var helt drita.
- Skikkelig full. - Åpenbart.
- Det er da du skal gjøre det. - Kanskje en liten...
Jeg tok feil av en fis.
Ikke tro for mye på en fis.
Ikke...
Klokere ord har aldri blitt sagt.
Fin samtale, mann. Fin...
Jeg skal være ærlig, for mange bæsjevitser er bekymringsfullt.
Få det sjekket, Trevor.
Alle sammen, vi har klart én time.
Godt jobba, alle sammen.
Fengende TV.
Kan du sjonglere? Kan du?
- Det kan du ikke. Bra svar. - Det er bra.
En komiker sa at hvis jeg ikke kan sjonglere, er det ikke min bransje.
Samme her.
Har du en gatevits som du forteller gjennom tollen,
du sier du er en komiker...
De er klare til å le.
Hva forteller du dem?
Jeg er bare halvt italiensk. Uheldigvis er det den hårete delen.
Det eneste jeg arvet fra faren min var hans øyenbryn, entall.
Vokser jeg ikke øyenbrynet hver 48. time vil det gro inn i hårfestet mitt.
Jeg får pannelugg på dagen.
Når tollen ber meg om å vitse sier jeg: "Hva med dette?
"Kan ikke du kaste meg i arresten?"
Rettferdig. Jeg forteller vitser for å leve.
Jeg håper ikke det er brystvortene dine.
Har du en vits du kan dele?
Jeg falt en gang i en møbeltrekkmaskin. Jeg er helt restituert nå.
Det var dumt, jævla...
Hør på meg, det er ikke morsomt.
Jeg skal slå deg.
Jeg er en lattermild, men jeg skjønte ikke hvor mye jeg ler hele tiden.
Og alle er morsomme.
Det er vanskelig å holde maska.
Jeg er i trøbbel.
En mann drar til legen og sier: "Jeg føler meg dårlig. Kona blir døv."
Så sier han: "Hør her, det finnes en enkel test. Du drar hjem..."
Hva var det?
- Hva er det nå? - Har du orgasme?
Mae har nesten smilt flere ganger.
Mae er igjen i ferd med å knekke sammen.
Helt oppslukt i det systemet.
Jeg hadde en iPad med lydeffekter som jeg trodde ville slå an.
Og det feilet totalt.
- Vanskelig publikum. - Vanskelig publikum.
- Står denne på? - Ja.
Hadde du et sluttpoeng?
Det hadde jeg ikke.
- Skal jeg gjøre det igjen? - Jeg tror det.
Herregud.
Caroline Rhea, du kan kaste hva du vil på henne.
- Jeg vil gjerne slå meg sammen med... - Slå deg sammen med hvem?
- Nei, glem det. - Ingen.
Kanskje du ikke bør snakke i mikrofonen når du lager en ond plan.
Jeg er midt i en spøk!
Forteller du fortsatt døvevitsen?
Forteller du meg ikke slutten...
- Jeg vil høre slutten. - Jeg prøvde!
- Han forteller kona si: "Kjære..." Slutt! - Vent litt.
- Jeg glemte hva som feilet henne. - Døv.
Ok.
- Han sier: "Kjære, hva er det til middag?" - Hvem ga dette rådet?
Dette vil ikke hjelpe.
Hvis jeg ikke vet oppsettet, så vil jeg ikke forstå vitsen.
Dave Foley, en drittforstyrrer på frifot.
Jeg prøvde å gjøre spøken min igjen, forsøkte på å ta dem.
Det virker ikke.
Herregud.
En mann drar til legen fordi kona begynner å bli døv.
Nettopp.
Legen sier: "Snakk til henne til du ser hvor døv hun er."
Går inn: "Kjære, hva er det til middag?" Ingen svar. Han går tre meter nærmere.
"Noe lukter deilig. Hva er det til middag?" Ingen svar.
Han får litt panikk. Kommer nærmere og roper:
"Kjære, jeg er så sulten!"
Ingenting. Han går opp i ansiktet hennes og sier:
"Kjære, hva er det til middag?"
Og hun sier: "For femte gang, kylling!"
Så det var han.
- Greit. - Ikke morsomt.
Greit.
Vet ikke om dette går bra eller dårlig, men jeg håper det ikke stopper.
Det er som en Twilight Zone-episode.
Ikke en av de bedre.
Dette er som en rekonstruksjon av mitt siste forhold.
Ingen latter, ingen smil. Ingen glede.
Venter på at noen skal dø, slik at du får penger.
Hallo?
- Hvordan går det der? - Herregud.
Jeg svetter. Jeg er gjennomvåt av svette.
Ja, det kan jeg faen meg se. Du har vært på randen.
Jeg vet. Jeg hadde tårer i øynene.
Kan jeg få maten min?
- La meg se om jeg kan ordne det. - Takk.
- Sees senere. Ha det. - Ha det.
Jeg har disse ikoniske britiske matvarene som er helt forferdelige.
Som et sjokoladedekket scotch egg og innmat.
Jeg føler meg utrolig anspent.
Jeg er redd.
- Er dere sultne? - Ja.
Endelig et trylleshow.
Dere vet jeg bor i England?
- Ja. - Ja.
- Jeg har tatt med meg noe fra England. - Herlig.
Det er snart lunsj så... Ok.
Det er blodpudding-is til deg her, Tom.
- Men er dette ekte? - Herregud.
- Tusen takk. - Herregud.
- Du hadde ikke trengt det. Seriøst. - Er det ekte?
- Ikke egentlig. Du hadde ikke trengt det. - Det er frossen blodpudding.
- Blodpudding-is. - Det er som diaré-is.
Det lukter som en hudskorpe.
Herregud.
- Sconehenge? - Flott. Det er flott.
Sconehenge! Jeg elsker ordspill!
- Morsomt. - Sconehenge.
- Alt dette er ordspill, så... - Elsker det!
- Jeg hadde ledd om jeg fikk lov. - Takk, Deb.
- Prøve en Sconehenge? - Vent, fordi de ligner.
- Ja. - Ja.
Det er et ordspill.
Akkurat. Det ligner. Du byttet ut en bokstav. Skjønner.
Mae gjorde noe som vi i komediebransjen kaller rømmer unna.
Du så at selvtilliten deres ebbet ut da trallen kom ut.
Å se en komiker som fullstendig rømmer unna, får meg til å le.
Grøtaktig ertesmoothie? Vil du ha litt?
- Grøtaktig ertesmoothie? - Dave?
- Vil kaste opp bare av prinsipp. - Takk.
Dette tar virkelig av.
Det som var dystert med den britiske maten var
å vite at ordspill ikke kommer til å knekke noen av disse folkene.
Det er bare vanskelig å beholde troen og å beholde selvtilliten
når du ser det blanke fjeset til heltene dine.
Det vil forfølge meg for alltid.
- Dette er faktisk ganske bra. - Hva er det?
- Buckingham Fallos? - Hva er det? Buckingham Fallos!
Jeg vet jeg er den neste som går.
Av alle tingene så er det ikke øyekontakt jeg kan klare.
Du burde ikke ha munnen åpen foran den. Bare for å si det...
Caroline og Mae, veldig intellektuelt,
og begge er på randen til latterkrampe.
Vel, det gikk veldig bra.
Hvordan vet du det?
Vi har et toalett.
Ikke noe ekstra toalettpapir.
Kommer til å bli et problem.
Jeg er så takknemlig For den svake blæren min akkurat nå
Nei! Da blir det dusjen.
Hvis noen av dere som ser på har møtt noen over 50 år,
så tisser vi mer enn det du gjør.
Er det noen som vet når vaktmesterne kommer for å fikse doen?
Jeg vet ikke.
Det begynner å ligne et uthus fra Coachella.
Han kom akkurat ut fra doen.
Det er bredt glis.
Jeg vet ikke.
Houston, vi har en som ler!
Herregud.
Greit. På begynnelsen av 80-tallet,
renset Saddam Hussein Baath-partiet for alle de han fant illojale.
De satt alle der og svettet,
mens han trakk dem ut av publikum, én etter én.
Ingen visste om deres navn ville bli ropt opp,
fordi Saddam var gal. Uansett, se på dette.
Veldig morsom innledning, forresten.
Er det noen som vet når vaktmesterne kommer for å fikse doen?
Det vet jeg ikke.
Det begynner å ligne et uthus fra Coachella.
Han kom akkurat ut fra doen.
Jeg skjønner.
Du brøt sammen, Dave! Du kan reglene.
Det teller som et gult kort, kompis. Det er ett brudd mot deg.
Greit.
Dave sa: "Jeg vet ikke hvordan jeg skal ta deg."
Og han brakk seg selv.
Pokker!
Det var en lettelse.
Godt jobbet.
La oss ta det!
Dave Foley med det gule kortet.
Det er fire komikere på randen av å bli kastet ut.
- Vi trenger virkelig en kost. - Vi trenger en kost.
Bare vær forsiktig.
Hvordan går det?
Jeg vet ikke.
Jeg tror jeg er ok.
Hva er det?
- Jeg føler at noe skjer. - Noe skjer.
Hva faen?
Herregud! NHL-stjernen P.K. Subban er her.
Det er som: "Ja vel. Hva er dette?"
P.K. kommer inn, fordi hvem er morsommere enn en hockeyspiller?
Ikke bry dere om meg. Jeg bare ser på.
Pernell-Karl Subban, mine damer og herrer.
76, den eneste. Min eneste.
Velkommen. Velkommen til gjengen.
P.K. er i rommet. Hva faen?
- Skal du bare henge? - Bare henge. Slappe av.
Sprøtt slag.
Han spiller sport. Se dem samle seg rundt. Søtt.
- Hyggelig å treffe deg. - Jon Lajoie!
- Nei, det er Jon Lajoie. - Nei, bare gå for det.
- Jeg heter Jon... Ja. - Ja.
Jon Lajoie.
Hei.
Hei. Dave Foley. Herregud.
Takk. Jeg har blitt eldre de siste årene.
- Jeg liker den skjorta. - Takk skal du ha.
Egentlig ikke, men det er ok. Det fungerer for deg.
Greit med helt ok.
Hva er dette for noe?
Hvor er doen her?
Bare gå hvor som helst. Det er det jeg har gjort.
- Jeg må tisse. - Greit.
Plutselig så sier han at han må på do,
så selvfølgelig sa jeg at han kunne bruke kjøleskapet.
Han bestemte seg for å bruke flasken.
- Ja. - Jeg må bare tisse.
- Greit. Herregud. - Jeg må bare tisse, så...
- Greit. - Vent litt der.
Ok.
Hva faen driver du med?
Herregud!
P.K. tisser i en flaske.
En vanlig dag på kontoret.
Jeg vil ikke bli så lenge.
Merkelig valg, men det var i hvert fall bare tiss.
Ser jeg virkelig at P.K. Subban tisser i en flaske?
- Ja. - Beklager.
Jeg fikk litt sceneskrekk her.
Herregud. Skammelig, og jeg er ikke engang der inne.
Jeg har ikke på meg brillene.
P.K. Subban vil komme i Hall of Fame én dag.
Men en ting som P.K. Subban ikke kan, er å få seg en latter med rumpa si.
Beklager det. Falsk alarm, dere.
Du har en veldig fin rumpe.
Jeg er sikker på at hvis jeg viet livet mitt til å være trent,
ville jeg hatt fin rumpe også.
Så P.K., vil du at vi skal le av rumpa di så slutt med treningen.
- Greit, dere. Hyggelig å møte dere. - Takk. Godt å se deg.
Vil du ikke ta meg i hånda? Greit. Jeg skjønner.
- Ha det. - Du vil sikkert gjøre det.
- Takk for din tid. - Greit.
Hva skjedde med familieunderholdning?
Jay.
Hvordan går det, kompis?
- Godt å se deg, kompis. - Deg også.
- Dette er fantastisk! - Faen heller!
Det var et lite sjokk for dem.
Det var et skikkelig sjokk.
Fikk du et fint rumpebilde? Så du rumpa mi?
Selvsagt, hele Canada vil det.
Flott. Ja. Jeg stikker.
Greit. Prøv å holde buksene oppe.
Vi spiller for veldedighetsorganisasjoner.
Kan jeg bruke det som en del av komedien min?
Jeg har tatt disse bildene. Kanskje dette vil gå.
Hvem er ungen med penisarmer?
Det er Pete.
Han fant morens dildo i en skuff
og dildovæskene kom inn i et sår han hadde,
og så ble armene hans enorme dildoer.
Jeg spiller for Pete og alle ungene med dildoarmer.
Ja, han har dildoer.
Når de når college, elsker folk dem. Men før det, er det et stigma.
Jeg ville mest sannsynlig trodd at han ble født med pikkarmer,
enn at han skaffet seg pikkarmene.
Det er det overraskende.
Om du er villig til å gå ut av spillet,
la denne dildoarm-ungen få en sjanse.
Jeg elsker barn med pikkarmer.
Ja.
Dildoarmer vil få deg til å le hver gang.
Går det bra?
Jeg holder ut.
Lager du ostesmørbrød?
Lager ostesmørbrød. Vil du ha?
Det vil jeg, faktisk.
- Lager du ostesmørbrød? - Vil du ha et?
- Jeg vil ha et. - Ja.
Er det rester av en testikkel i dette smørbrødet?
Nei. Jeg har bare én igjen, jeg bruker den ikke til dette.
Herregud.
- Har du én testikkel? - Det har jeg. Jeg hadde kreft!
- Hadde du? - Det var fra kreft!
Jeg blir så kvalm over meg selv fordi jeg synes Tom Green er kjekk.
Men jeg skjønner det. Jeg liker det. Jeg går alltid for det.
- Han er søt. - Langt hår, skjegg. Han er høy og rar.
Hva kan ikke likes?
Dette er et deilig ostesmørbrød.
Tom Green er hemmelig sexy.
Han er et subtilt, morsomt, briljant lite geni.
Det var liksom uventet.
Hvem vil ha noe kjedelig og normalt?
Igjen, den ene testikkelen hjelper.
Jeg trenger ikke mye der nede. Når det gjelder testikler.
- Hvordan vil noen vite det? - Ingen ville vite det.
- Deler de ikke køyeseng? - Jeg trodde det. Gjør de ikke?
Vi lyttet ikke under gymtimen.
Og han lager mat?
Jeg vil ha en sandwich før jeg drar.
- Lyst på et ostesmørbrød? - Takk.
- Lyst på ostesmørbrød? - Ja. Det er varmt.
Ta tallerkenen.
Tenkte at folk kunne bli sultne. Det er et deilig ostesmørbrød.
Et deilig ostesmørbrød.
Er ikke det deilig?
Er ikke det et deilig ostesmørbrød?
Tom Green. Det er som om han legger til stavelser i ord.
"Deilige ostesmørbrød."
Er ikke det et deilig ostesmørbrød?
Og repetisjonen.
Herregud.
Et deilig ostesmørbrød.
Ja.
Takk.
Det er et spill og målet er å få folk til å le,
så da jeg så at jeg kanskje gjorde noen fremskritt
med "deilige ostesmørbrød",
gikk jeg ganske hardt inn på Mae
med de "deilige ostesmørbrødene".
Mae.
Fortell alle, hvordan var mitt deilige ostesmørbrød?
Mae prøvde det.
Jeg lagde deilige ostesmørbrød.
- De er deilige. - Mae hadde et. Sant, Mae?
Mae hadde et deilig ostesmørbrød.
Kanskje si det igjen. Det virker. Vitsen kommer seg.
Mae liker ostesmørbrødene mine.
- Er det deilige ostesmørbrød? - De er deilige.
De er laget av deilig ost. De er deilige ostesmørbrød.
Mae, det er ikke morsomt, og du har det bra.
Tenk på forferdelige ting.
Jeg skal lage noen flere.
Mae, jeg skal lage noen flere.
- Kan ikke. Jeg synes du bør slutte. - Skal jeg slutte å lage dem?
Jeg vil gjerne spise et deilig ostesmørbrød.
Nei.
Vil du ha et deilig ostesmørbrød?
Jeg vil ha et deilig ostesmørbrød.
Mae, veldig bra. Veldig bra pokerfjes, Mae Martin.
- Kan jeg si deg noe morsomt? - Hva da?
Da jeg var på...
- Sabrina? - Da jeg var på Sabrina.
- De hadde et puslespill av oss tre. - Jøss.
Og dobbelthaken min var en egen brikke i puslespillet.
Herregud. Hold kjeft.
Faen. Lo nesten.
Herregud. Du er for mye.
Du er altfor mye.
Miss Caroline, hun er så morsom.
Hun ser deg i øynene,
prøver å analysere deg og finne ut hva som får deg til å le.
Hun drev magien sin på meg.
Hva med dette?
Faen. Her skjer det.
Caroline gir siste støtet. Brandon kan være ferdig.
Hvor mye vil dette skremme Mae?
Skremme Mae?
- Hvis jeg går inn... - Ja.
Herregud!
Ok, hva skjedde?
Hva vil det bli? Gult eller rødt kort?
De vekket bandet.
Jøss. Lukter ostesmørbrød.
Ja, så, uten videre, bare se på den jævla TV-en.
LATTERVARSEL!
Hva med dette?
REPRISE
Hvor mye vil dette skremme Mae?
Skremme Mae?
-Hvis jeg går inn som... - Ja.
Det, mine damer og herrer...
- Jeg er ferdig! - ...er spillets første røde kort.
Jeg er så rasende!
Jeg sa: "Ha" og det fikk meg av showet!
Herregud.
Det er en...
Jeg får være med Jay, så jeg er så glad!
...hederlig måte å gå på. En god grunn til å bli eliminert.
Det er det. Jeg lo av min egen vits.
- Det har vært en fornøyelse. - Mine damer og herrer...
Caroline!
- Tusen takk. - Så fantastisk.
Ha det, Caroline.
Ha det, alle sammen!
- Ha det! - Ha det! Vær sterk, Deb!
- Hvordan føles det? - Takk og pris!
- Takk og pris. - Noen måtte være først.
- Sett deg her med meg. - Får jeg en spesiell stol?
Det går bra. Jeg ville ha noe annet å angre på. Derfor jeg gjorde jeg dette.
Caroline er den første utstemte.
Hennes trøstepremie? Meg!
Velkommen.
Så du fikk latterkrampe?
Vet du hvorfor? Fordi kvinner er generøse
og menn er: "Jeg ler ikke, aldri i livet."
Ja. Jeg vil ikke røre den der.
Det er sannheten!
- Trykk på grønn? - Og gjøre hva?
Bare trykk på den grønne.
- Vi er tilbake. - Tilbake.
Sånn ja. Skal vi spille litt blues?
Det handlet om tid før dette ble en hippiefest.
Hei, sjekk ut sangen som Mae og jeg skrev.
Den går sånn her.
Deilige ostesmørbrød
Jeg skjønner. Det er fortsatt et tema.
Deilige ostesmørbrød
Jeg liker...
Deb er den neste som vil sitte her.
...ostesmørbrød
Deilige
Ostesmørbrød
Jeg liker dem
Mae.
Ostesmørbrød
Jeg liker deilige ostesmørbrød
De er herlige.
Jeg liker deilige ostesmørbrød
Mange smilende jævler der inne.
Jeg liker deilige ostesmørbrød
Ja. Det er en latter.
Smørbrød
Ja.
Hva?
Jeg tror ikke gitaren min var stemt.
Faller som fluer!
Hei, Jay!
Noen lo. Det betyr at du er ute.
NESTE GANG
- Gud, nå skjer det. - Tenk ulykkelige tanker.
Den eneste måten jeg kunne unngå å le, var å tygge på leppene mine.
Gni den tjukken. Bang!
Ja.
- Du har kanskje funnet kryptonitten min. - Enda én!
Hva blir det til?
En av dere mistet vettet, men vi har klart å finne det.
Unnskyld meg.
Tekst: Lars Fiva
Kreativ leder Gry Impelluso