‫ב־1958, העיר פרזנו, קליפורניה,‬ ‫גדלה במהירות.‬
‫היו לעיר מרכז נאה,‬
‫קניון חדש,‬
‫ופרוורים רחבי ידיים.‬
‫היא הייתה, בקיצור,‬
‫עיר אמריקאית רגילה למדי,‬
‫והמיקום המושלם‬
‫לאחד הניסויים הנועזים ביותר של הקפיטליזם.‬
‫בספטמבר של אותה שנה,‬
‫שישים אלף תושבים קיבלו‬ ‫מלבן פלסטיק קטן בדואר.‬
‫הוטבע עליו שמם וכתובתם,‬ ‫מספר מסתורי, תאריך תפוגה,‬
‫והשם ״בנק אמריקרד״.‬
‫תאר לך שאתה פותח מכתבים, יום אחד,‬ ‫ומעולם לא היה לך כרטיס אשראי.‬
‫…ומספרים לך שפיסת הפלסטיק הזאת‬ ‫מכילה בתוכה 500 דולרים,‬
‫שהם כ־4,500 דולר בכסף של היום.‬
‫יכולת להשתמש בהם בכל דרך ש‬‫רצית‬‫.‬
‫אז כרטיסי האשראי שחררו את הצרכנים‬
‫לבזבז בחופשיות, כפי שלא יכלו עד אז.‬
‫הם שווקו כחבילה המושלמת:‬
‫גם מותרות וגם נוחות.‬
‫עד מהרה, מיליוני אנשים‬ ‫החזיקו כרטיסי ״בנק אמריקרד״,‬
‫ואהבו אותם.‬
‫באמצעות הכרטיסים, הם רכשו‬ ‫את כל הסממנים של חיי מעמד הביניים.‬
‫אך רבים מהם לא החזירו‬ ‫ל״בנק אוף אמריקה״ את הכסף.‬
‫בשנים הראשונות,‬ ‫הבנק הפסיד כ־15 מיליון דולר,‬
‫והיה נחוש שלא לחזור על הטעות.‬
‫כיום, התעשייה שווה טריליונים,‬
‫ואלפי כרטיסי אשראי שונים‬ ‫נמצאים בארנקים בכל העולם.‬
‫אתם מקבלים מאסטר צ׳ארג׳, נכון?‬ ‫-מאסטר צ׳ארג׳? כמובן.‬
‫במשך עשרות שנים, כרטיסי האשראי שווקו‬ ‫ככרטיס לחיים מלהיבים יותר.‬
‫הוא נמצא בכל מקום ‬‫ש‬‫בו אתם רוצים להיות,‬ ‫כולל ‬‫במרכז ‬‫השורה הראשונה!‬
‫אבל בעבור רבים,‬
‫החלום שהם הבטיחו הפך למעין סיוט.‬
‫כארבעה מכל עשרה אמריקאים‬ ‫חייבים כסף לחברות האשראי,‬
‫ואחד מכל עשרה מעריך‬ ‫שלא יחזיר את החוב בימי חייו.‬
‫אם כן, האם כרטיסי האשראי באמת שחררו אותנו?‬
‫ואיך אפשר שלא להידפק?‬
‫לאן יכולה משפחה שמכבדת את עצמה לפנות‬ ‫כשהיא זקוקה לעזרה?‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫בעלי החנויות וגם הלקוחות‬ ‫מודאגים מתפיחת האשראי.‬
‫התחושה היא שמדי חודש,‬ ‫אתה עושה צעד קדימה ושניים אחורה.‬
‫קשה מאוד לחשב את הריבית‬ ‫שנגבית ממך מדי חודש.‬
‫וכמובן, יש ריבית שנתית,‬ ‫ריבית חודשית, ואפילו ריבית יומית.‬
‫מה נעשה, ג׳ון?‬
‫אנחנו מוכרחים לשלם‬ ‫את החובות למכולת ולרופא.‬
‫אינני יודע, יקירתי, אבל נמצא דרך.‬
‫- מקרוב: כרטיסי אשראי -‬
‫- משחק האשראי -‬
‫רעיון האשראי הוא פשוט אך רדיקלי:‬
‫למישהו יש כסף מיותר,‬ ‫והוא מוכן להלוות אותו,‬
‫ומישהו אחר, שזקוק לכסף עכשיו,‬
‫ומוכן להחזיר אותו בעתיד.‬
‫החיבור ביניהם הוא מאז ומעולם‬ ‫אחד ממנועי הכלכלה.‬
‫החוסכים לרוב משקיעים או מלווים מכספם,‬
‫בתקווה להתחלק ברווחים.‬
‫אך לשם כך יש לפתור דילמה מרכזית:‬
‫הסיכון.‬
‫קרדיט זה בעצם הלוואה,‬
‫אך מקור המילה הוא מלטינית,‬ ‫״קרדרה״, שפירושו ״מתן אמון״.‬
‫לפני שהיו כרטיסי אשראי,‬ ‫אדם שרצה לרכוש משהו יקר‬
‫היה פשוט פונה לבנק ומבקש הלוואה,‬
‫והיו שופטים אותו לפי שלושה קריטריונים:‬
‫יכולתו להחזיר את ההלוואה…‬
‫מר מורטון הוא בעל חנות בעיר,‬
‫ומוכר לכול כאיש עסקים מוכשר.‬
‫אם יש לך די חסכונות כדי להחזיר את ההלוואה,‬ ‫או משהו שאפשר לעקל ‬‫אם לא‬‫…‬
‫אילו ביטחונות יש לך‬ ‫כנגד ההלוואה, מר בראון?‬
‫…והיושר שלך.‬
‫היות שמר מורטון מוכר לבנק כאדם אמין,‬
‫הבנק יכול להיות בטוח‬
‫שמר מורטון יחזיר את ההלוואה בבוא הזמן.‬
‫זו לא הייתה דרך מדעית במיוחד‬ ‫לאמוד את הסיכון,‬
‫ולכן, רוב האנשים שקיבלו אשראי היו…‬
‫״אנשים אחראיים״.‬
‫במילים אחרות: לבנים בני המעמד הבינוני.‬
‫אבל אז הגיעו המחשבים.‬
‫פתאום, מאגרי מידע אדירים‬ ‫נהיו זמינים לבנקים האלה,‬
‫כדי לעזור להם להחליט למי להלוות.‬
‫הבנקים הפסיקו לשפוט אנשים‬ ‫לפי עדויות שמיעה,‬
‫והתחילו להשתמש בדירוגי אשראי;‬
‫מודלים סטטיסטיים מורכבים,‬
‫שמטרתם לחזות את מידת הסיכון‬ ‫של מתן ההלוואה.‬
‫אפשר לטעון שזה לא ממש הוגן,‬
‫אפשר לטעון שזאת לא תחזית אמיתית,‬ ‫אבל זה מה יש.‬
‫זו דרכם של הבנקים, למעשה,‬
‫לשפוט אותך לפי קנה המידה‬ ‫ש‬‫לפיו הם שופטים את כולם.‬
‫המדרג הנפוץ ביותר בארה״ב נע בין 300 ל־850.‬
‫ציון מעל 700 פירושו‬‫ ‬‫שיש לך ״אשראי טוב״.‬
‫אפשר לסמוך עליך.‬
‫אבל אם ציונך מתחת‬ ‫ל־650, אתה ״סיכון גבוה״.‬
‫אז ציון גבוה פותח לך דלת‬ ‫לסוגי האשראי הטובים ביותר.‬
‫הוא משפיע גם כשאתה מנסה לשכור דירה.‬
‫בעל הבית ירצה לבדוק‬ ‫את היסטוריית האשראי שלך,‬
‫כדי לוודא שיש לך כסף.‬
‫אלה לא סתם מספרים.‬
‫הם מאפיינים אותנו בתור בני אדם.‬
‫והדרך הטובה ביותר להשיג היסטוריית אשראי‬ ‫היא להחזיק כרטיס אשראי.‬
‫המידע הזה עוזר ללווים לקבל אשראי,‬
‫ועוזר למלווים לעשות מהם הרבה יותר כסף.‬
‫קוראים לי אלנה בוטיה.‬
‫עבדתי ב־Capital One במשך חמש שנים.‬
‫חברות אשראי עורכות‬ ‫עשרות אלפי ניסויים מדי שנה,‬
‫בניסיון להבין איך להרוויח‬ ‫כמה שיותר כסף מכל אדם.‬
‫זאת אומרת שכל אחד מאיתנו‬ ‫משתתף במשחק שכלליו שונים במקצת.‬
‫הלקוחות מחולקים לשתי קבוצות עיקריות:‬
‫יש ״סוגרים״, ויש ״גוררים״.‬
‫״סוגר״ הוא אחד שמשלם‬ ‫את החשבון במלואו מדי חודש,‬
‫ו״גורר״ הוא אחד שלא.‬
‫מבין כלל הבוגרים בארה״ב, 40% הם ״סוגרים״,‬
‫40% הם ״גוררים״,‬
‫ול־20 האחוזים הנותרים אין כרטיס אשראי כלל.‬
‫איד‬‫י‬‫אלית, רצוי להיות ״סוגר״.‬
‫כשמדובר על ניהול אשראי, משעמם זה טוב.‬
‫לשלם את החשבונות בזמן,‬
‫ולהשתדל לא לצבור חוב.‬
‫האנשים האלה נוטים לקבל‬ ‫אשראי בתנאים מעולים.‬
‫הם מקבלים הטבות וצ׳ופרים שונים,‬
‫קצת הגנה מפני הונאות…‬
‫ומשפרים את דירוג האשראי שלהם.‬
‫הם מרוצים מכרטיסי האשראי שלהם בדרך כלל.‬
‫אבל חברת האשראי לא בצד שלך.‬
‫אתה משחק נגדה.‬
‫ולכן, מספרים שיש לחברות שם אחר ל״סוגרים״.‬
‫מי שמשלם את החובות שלו‬ ‫הוא ״אוכל חינם״ מבחינתו של הבנקאי.‬
‫הם אוכלי חינם.‬
‫זה לקוח אוכל חינם.‬
‫אנחנו לא מרוויחים ממנו כסף.‬
‫טוב, זה לא בדיוק נכון.‬
‫בכל פעם שאתה מגהץ כרטיס,‬
‫יש דמי טיפול שנגבים מבית העסק,‬
‫ודמי הטיפול משתנים,‬
‫בדרך כלל בין קצת פחות משני אחוזים,‬
‫לפעמים עד ארבעה אחוזים.‬
‫אם אתה ״סוגר״,‬ ‫חברת האשראי לא מרוויחה כסף ממך,‬
‫אלא מהגיהוצים שלך.‬
‫קחו למשל את הכרטיס השחור של AmEx,‬
‫החביב על עשירים ומפורסמים.‬
‫״אם זה לא כסף, טעות במספר‬
‫כרטיס שחור זה כרטיס הביקור שלי…״‬
‫״הכרטיס השחור בדרך…״‬
‫״נותנים לך כרטיס שחור, בלי תקרה…״‬
‫ב־2014, מיליארדר סיני‬ ‫רכש את הספלון הזה ב־36 מיליון דולר,‬
‫באמצעות הכרטיס השחור שלו.‬
‫בתעריף הממוצע לבית העסק, שלושה אחוז‬‫ים‬‫,‬
‫קרוב לוודאי ש״אמריקן אקספרס״‬ ‫עשתה מעל מיליון דולר על המכירה הזו בלבד.‬
‫יש הרבה תחרות בתחום הזה.‬
‫הבנקים נלחמים על הלקוחות העשירים.‬
‫יש שמכנים את זה ״מלחמת ההטבות״.‬
‫וככל הנראה, זה המנצח:‬
‫כרטיס ״צ׳ייס ספייר רזרב״.‬
‫כשהוא הוצג ב־2016,‬ ‫הנרשמים קיבלו בונוס בשווי 1,500 דולר.‬
‫הוא היה פופולרי כל כך,‬
‫שאזלה לצ׳ייס המתכת ‬‫ש‬‫ממנה יוצר הכרטיס.‬
‫ותוך כמה חודשים…‬
‫כרטיס ״ספייר רזרב״ החדש של ״צ׳ייס״‬ ‫יקטין את רווחי הבנקים.‬
‫״צ׳ייס״ מפסידים 200‬‫-‬‫300‬‫ ‬‫מיליון דולר‬‫.‬
‫ההפסדים נגרמים בשל ההטבות הנדיבות‬ ‫שמטרתן לפתות לקוחות להשתמש בכרטיס.‬
‫אבל ל״צ׳ייס״ לא היה אכפת.‬
‫הכרטיס הצליח מאוד. הוא עלה לנו 200 מיליון,‬ ‫אבל אנחנו מצפים לתשואה נאה.‬
‫פייק ניוז.‬ ‫-כן.‬
‫חבל שלא הפסדנו עליו 400 מיליון.‬
‫מפני שבונוס ההצטרפות היה חד־פעמי,‬
‫אבל הגיהוצים של הלקוחות, משנה לשנה,‬
‫יעבירו ל״צ׳ייס״ יותר כסף‬ ‫מסכום ההטבות שהבנקים חילקו.‬
‫אבל יש סוג אחד של משתמש‬ ‫שהתעשייה מפסידה עליו כסף:‬
‫ההאקר.‬
‫אני אישית לא הייתי מזדהה‬ ‫כ״האקר כרטיסי אשראי״.‬
‫בהחלט הייתי אומר שאני מנצל‬
‫את כל ההזדמנויות שקיימות.‬
‫טוב, חבר׳ה!‬
‫אני מוכן לטקסס!‬
‫לנתי ב״בלאג׳יו״ בלי לשלם,‬ ‫רק בגלל שהשתמשתי בכרטיסי אשראי.‬
‫טסתי והתארחתי במלונות‬ ‫שלא חשבתי שאגיע אליהם.‬
‫איי הבהאמה, הייתי באוסטין,‬ ‫בניו יורק, באל־איי…‬
‫בריאן הוא משתמש־על בכרטיסי אשראי,‬
‫אחד שמנצל את הטריקים של החברה נגדה,‬
‫כדי למקסם הטבות,‬ ‫לחסוך עמלות, ולא לשלם ריבית לעולם.‬
‫יש לי ‬‫בערך‬‫ 13‬‫ ‬‫כרטיסי אשראי פעילים כרגע,‬
‫אבל בסך הכול, יש לי מעל 20 או 30 כרטיסים.‬
‫אותם הוא שומר בקלסרים מיוחדים…‬
‫זה הקלסר הראשי שלי, וזה הגיבוי.‬
‫זה כרטיס זהב מיוחד, 24 קאראט.‬
‫…ומארגן בגיליון נתונים מדוקדק.‬
‫יש לי 14 כרטיסים בגיליון הנתונים שלי,‬
‫אבל שישה מהם דורשים יותר תשומת לב.‬
‫צברתי 1.5, אולי אפילו ‬‫שני ‬‫מיליון נקודות.‬
‫אני משתמש בכרטיסי אשראי רבים ושונים,‬
‫תלוי בעונה,‬ ‫או בקטגוריית ההוצאות שאני מנסה להגיע אליה.‬
‫בהחלט צריך להשקיע הרבה עבודה‬ ‫כדי לשלוט בזה.‬
‫ההטבות האלה ממומנות בחלקן‬ ‫מהכסף שנגבה מבתי עסק.‬
‫לכן ‬‫אולי תיתקלו‬‫ בשלטים כמו זה.‬
‫- לא מקבלים AmEx -‬
‫העמלות של ״אמריקן אקספרס״‬‫ ‬‫גבוהות במיוחד,‬ ‫ולכן עסקים רבים מקבלים מזומן בלבד.‬
‫הם לא רוצים לשלם עמלות בכלל.‬
‫וכרטיסי האשראי לא עולים רק לבתי העסק‬ ‫אלא גם לצרכנים,‬
‫מפני שחנויות מעלות מחירים‬ ‫כדי לכסות את העמלות האלה.‬
‫אם אתם משתמשים בכרטיס ״מיוחד״,‬
‫אתם מרוויחים הטבות.‬
‫אבל‬‫ אם‬‫ אתם משתמשים בכרטיס בסיסי,‬ ‫או משלמים בכרטיס חיוב, או במזומן,‬
‫אתם סתם משלמים יותר,‬ ‫ומסבסדים את בעלי הכרטיסים ה״מיוחדים״.‬
‫מחקר אחד גילה שהקונים במזומן‬ ‫מעניקים, למעשה,‬
‫לכל בית שמשתמש בכרטיס,‬
‫יותר מאלף דולר מדי שנה.‬
‫המסקנה היא שזה פשוט יוצר‬
‫העברה גדולה של הון,‬
‫ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה‬ ‫למשפחות בעלות הכנסה גבוהה.‬
‫ומשפחות מעוטות־הכנסה‬‫ ‬‫נוטות להיות ״גוררות״,‬
‫אלה שחברות האשראי‬‫ ‬‫מרוויחות עליהם הכי הרבה,‬
‫בגלל פרט קטן שנקרא ״ריבית״.‬
‫נניח שרכשת מקרר באלף דולר. סכום יפה ועגול.‬
‫כשמגיע מועד תשלום כרטיסי האשראי,‬
‫המקרר יעלה לכם את הסכום הזה בדיוק.‬
‫אלף הדולרים האלה היו בעצם מקדמה בחינם;‬
‫הלוואה ללא ריבית.‬
‫אבל נניח שאין לכם כסף לשלם על המקרר.‬
‫למ‬‫ו‬‫חרת, אלף הדולרים שלא שילמתם‬ ‫מתחילים לצבור ריבית.‬
‫כמה בדיוק?‬
‫זה תלוי בשיעור הריבית השנתית שלכם.‬
‫אם דירוג האשראי שלכם טוב מאוד,‬ ‫הוא עשוי להיות 12%,‬
‫אבל הוא מגיע עד ל־23%.‬
‫הריבית הממוצעת היא כ־16%,‬
‫והסכום הזה גדל והולך מיום ליום.‬
‫אז מיום ליום, החוב שלכם עולה ועולה.‬
‫ואז הפירוט שלכם מגיע.‬
‫החודש תהיו חייבים 13 דולרים נוספים.‬
‫אבל אתם לא משלמים ריבית‬ ‫רק על אלף הדולרים המקוריים.‬
‫אתם משלמים ריבית על הריבית.‬
‫אז מדי חודש, החוב שלכם גדל בקצב מהיר יותר.‬
‫כעבור חודש, תהיו חייבים סכום כזה.‬
‫כעבור שנה, תהיו חייבים סכום כזה.‬
‫ואם תמשיכו לסחוב את החוב‬ ‫על אלף הדולרים המקוריים, בסופו של דבר…‬
‫סכום הריבית שאתם משלמים‬ ‫גבוה מסכום ההלוואה המקורית.‬
‫יש סיבה לכך שהתנ״ך והקוראן‬ ‫אוסרים על ״נשך״ או ״ריבא״,‬
‫מונחים קדומים לריבית גבוהה.‬
‫דנטה אפילו שמר מדור מיוחד בגיהינום‬ ‫למלווים בריבית.‬
‫הם במדור השביעי,‬
‫עם הרוצחים.‬
‫ריבית יכולה להיות עניין שטני.‬
‫ואמריקאים שמשתמשים בכרטיסי אשראי‬ ‫משלמים הרבה ממנה.‬
‫ב־2019, 121 מיליארד דולר,‬
‫היישר לכיסים של חברות האשראי.‬
‫חברות האשראי לא רוצות אנשים‬ ‫שמשלמים את כל הסכום מדי חודש,‬
‫ולא רוצות אנשים‬ ‫שלא מחזירים את חובם אף פעם.‬
‫אבל בין שני הקטבים האלה יש אזור איד‬‫י‬‫אלי,‬
‫המקום שבו בנקים מרוויחים‬ ‫הרבה כסף מההלוואות האלה.‬
‫ויש להם טריקים כדי לוודא שזה יקרה.‬
‫ראשית, הם צריכים שתבחרו בכרטיס שלהם.‬
‫משלוח כרטיסים מוכנים לשימוש‬ ‫לצרכנים תמימים כבר אינו חוקי,‬
‫אבל במקום זאת, חברות שולחות‬ ‫מיליארדי הצעות לכרטיסי אשראי מדי שנה,‬
‫עם דילים מפתים שנתפרים במיוחד‬ ‫לסוג הצרכן שאתה, לדעתם.‬
‫״סוגרים״ מקבלים הצעות‬ ‫לכרטיסים עם הטבות שוות,‬
‫אבל אם הם חושבים שאתה ״גורר״,‬
‫סביר להניח שישלחו לך משהו כזה:‬
‫תנאים מיוחדים למצטרפים חדשים:‬ ‫ללא ריבית בשנה הראשונה.‬
‫מה שקורה אצל הצרכן,‬ ‫מנקודת מבט פסיכולוגית, זה…‬
‫כשאני רואה שמציעים לי הטבות כאלה,‬
‫אני מתחיל לחשוב על הטבות בחינם.‬
‫איי הבהאמה, אוסטין…‬
‫בחינם…‬
‫אפילו ‬‫שני‬‫ מיליון נקודות…‬
‫א‬‫ני חושב‬‫ על הדברים שאוכל לקבל,‬
‫ומפסיק לחשוב על מה שאצטרך לשלם‬ ‫כדי לקבל את ההטבות האלה.‬
‫כמו הסכום שתצטרך להוציא‬ ‫כדי לקבל את ההטבות האלה,‬
‫או שיעור הריבית הגבוה שיחול בהמשך.‬
‫והאשראי שהם נותנים לך?‬
‫הוא לא בגלל שהם חושבים שיש לך כסף.‬
‫כשצרכנים רואים מידע מולם,‬
‫הם מניחים שהוא נמצא שם מסיבה מסוימת,‬
‫וההנחה עשויה להיות,‬ ‫״מי שקיבל את ההחלטה הזאת‬
‫חושב שמגיע לי אשראי,‬ ‫שמגיעה לי תקרת אשראי גבוהה כזאת״.‬
‫המודל העסקי של חברות האשראי‬
‫מול לקוחות בעלי דירוג אשראי נמוך‬
‫מכונה לפעמים ״נמוך וגדל״.‬
‫לתת לכם אשראי נמוך‬ ‫ואז להגדיל אותו בהדרגה.‬
‫מפני שמחקרים הוכיחו‬ ‫שרוב האנשים משתמשים במרווח הזה,‬
‫בהתאמה מושלמת כמעט.‬
‫בממוצע, כשמכפילים את האשראי,‬ ‫מכפילים את החוב.‬
‫לפעמים, הצרכנים קצרי־רואי.‬
‫יש להם מין ראיית מנהרה.‬
‫הם ממוקדים בהיום, בכאן ועכשיו.‬
‫וקל במיוחד להגזים בהוצאות‬ ‫כשיש כרטיס אשראי.‬
‫יש מחקרים בנושא ״כאב התשלום״.‬
‫הנקודה היא שאמצעי תשלום שונים‬
‫מצריכים דרגות שונות של כאב פסיכולוגי.‬
‫אחד המחקרים גילה שאזורים במוח‬ ‫שמזוהים עם כאב ופחד‬
‫מופעלים כשצופים במישהו משלם במזומן,‬
‫יותר מאשר כשצופים במישהו‬ ‫משלם בכרטיס אשראי.‬
‫ואחרי שצוברים רכישות במשך חודש שלם,‬
‫מקבלים את החיוב הראשון.‬
‫הוא נראה בערך ככה.‬
‫מימין למעלה מופיעים תאריך הפירעון,‬
‫המאזן, והתשלום המינימלי.‬
‫הוא עומד בדרך כלל על 3% מהחוב הכולל שלכם,‬
‫או 25 דולרים, הגבוה ביניהם.‬
‫יש סיבה לכך שהוא מופיע שם:‬ ‫כדי שתדע כמה אתה צריך לשלם,‬
‫כדי שלא תגיע לחדלות פירעון באשראי.‬
‫אבל הוא עלול ״לעגן״ את הצרכנים ולגרום להם‬ ‫לשלם פחות ממה שהיו משלמים אחרת,‬
‫מפני שהם מתמכרים לסכום הזה‬ ‫שהם רואים בדף החיוב.‬
‫זה נקרא ״הטיית העיגון״:‬
‫נטייה של המוחות שלנו להעדיף‬ ‫את פיסת המידע הראשונה שמוצעת לנו.‬
‫כשספינה רוצה לעגון, היא מטילה עוגן,‬ ‫והוא מחזיק אותה במקום.‬
‫כמובן, הספינה יכולה לנוע לכאן ולכאן,‬ ‫אבל היא לא מתרחקת מהעוגן.‬
‫זה דומה למה שקורה במוח שלנו‬
‫כשאנחנו רואים סכום מינימלי לתשלום.‬
‫אנחנו נוטים להישאר קרובים למספר הזה.‬
‫אם שילמתם רק את הסכום המינימלי‬ ‫על המקרר שרכשתם קודם,‬
‫הייתם מחזירים את ההלוואה בסופו של דבר,‬ ‫אבל במשך חמש שנים כמעט,‬
‫וזה היה עולה לכם 400 דולרים נוספים.‬
‫זה נקרא ״הדרך לשומקום״:‬
‫רכבת ההרים של התשלום המינימלי,‬
‫שמסלקת רק חלק זעיר מיתרת החוב‬ ‫בכל תקופת תשלום.‬
‫החוק בארה״ב כיום מחייב לכלול דבר כזה:‬
‫טבלה קטנה שמסבירה כמה כסף תחסכו‬ ‫אם תשלמו יותר מדי חודש.‬
‫המעניין בזה הוא ש…‬
‫בשום מקום בדף הפירוט לא מעודדים אנשים‬ ‫לשלם את הסכום המקסימלי,‬
‫ולמעשה, מחקרים שלי ושל אחרים‬
‫גילו שאנשים עדיין ״מתעגנים״‬ ‫למידע הנוסף הזה.‬
‫אולי הם ישלמו יותר מהסכום המינימלי,‬
‫אבל הם עדיין ישלמו פחות משהיו משלמים‬ ‫לולא המידע הזה היה שם מלכתחילה.‬
‫ויש עוד הרבה מכשולים קטנים‬
‫שחברות האשראי טומנות לנו,‬
‫כגון חוזים ארוכים ומסובכים,‬ ‫עם הרבה אותיות קטנות,‬
‫שמסתתרים בהם כל מיני קנסות ועמלות:‬
‫על תשלום שלא במועד,‬
‫על העברת היתרה לכרטיס אחר,‬
‫או על שימוש בכרטיס שלכם בכספומט.‬
‫לא פלא שרבים מאיתנו נקלעים לחובות.‬
‫ואצל רבים, לא מדובר אפילו במשחק מכור:‬
‫כל המשחקים מכורים.‬
‫בתור אחת שעבדה בתעשיית כרטיסי האשראי,‬ ‫ראיתי מבפנים איך זה עובד באמת,‬
‫אבל לא הרגשתי שאני מבינה‬ ‫למה צרכנים בוחרים ללוות כסף,‬
‫ובסופו של דבר, ממש רציתי להבין‬
‫אם כרטיסי האשראי‬ ‫משפרים לאנשים את החיים או לא.‬
‫בתרבות הפופ, הם מתקשרים ליוקרה,‬
‫חופש…‬ ‫-הוא נתן לי כרטיס אשראי.‬
‫…ובזבוזים בלי חשבון.‬ ‫-בקס!‬
‫תחתונים של מארק ג׳ייקובס ב־200 דולר?!‬
‫תחתונים הם זכות בסיסית.‬
‫אבל המציאות היא לרוב הפוכה.‬
‫אני חושבת שרוב האנשים שדיברתי איתם‬
‫לא הרגישו שההוצאות שלהם היו מוגזמות.‬
‫אנשים השתמשו בהם‬ ‫להוצאות פשוטות ויומיומיות.‬
‫אולי זו הסיבה שחובות בכרטיסי אשראי‬ ‫נושאים איתם סטיגמה מיוחדת.‬
‫מחקר אחד גילה שאנשים‬ ‫מסרו תיאור מדויק של המשכנתאות שלהם,‬
‫אבל דיווחו על חובות אשראי‬ ‫נמוכים ב־40% משיעורם האמיתי.‬
‫רוב האנשים מחזירים את החובות שלהם,‬ ‫רוב הזמן,‬‫ ‬‫עד שהם נקלעים למשבר.‬
‫אז לפתע, אתה נהיה מובטל, או חולה,‬
‫ומשתמש בכרטיסי האשראי שלך‬ ‫כדי למלא את החסר.‬
‫זה לא סוד שרובנו לא חוסכים.‬
‫אין לנו דרך להשיג כמה מאות דולרים בעת צרה.‬
‫הסכום הוא 400 דולר.‬
‫שליש מתושבי ארה״ב אינם מסוגלים‬ ‫לשלם הוצאה לא צפויה של 400 דולר.‬
‫אז הצעד הבא שלנו הוא להשתמש באשראי.‬
‫רבים מאיתנו משתמשים בכרטיס אשראי‬ ‫בתור קופות חיסכון,‬
‫אלה ששוברים כשיש מקרה חירום,‬
‫וזאת דרך יקרה מאוד לשלם כשיש בעיה.‬
‫וזה ההבדל האמיתי בין השיטה האמריקאית‬
‫לבין השיטה בכל המדינות המתועשות האחרות.‬
‫כשאנשים נקלעים למשבר,‬ ‫אנחנו דורשים מהם להסתדר בכוחות עצמם,‬
‫ולעשות את זה באמצעות כרטיס אשראי.‬
‫בזמן המשבר הפיננסי של 2009,‬
‫חלק גדול מהשיטות הפוגעניות ביותר‬ ‫בתעשייה בארה״ב הוצא אל מחוץ לחוק.‬
‫אסרנו גם על תעריפים שמוגדלים רטרואקטיבית‬ ‫ומופיעים לפתע בחשבון, ללא הסבר.‬
‫החוק הזה אכן הוביל להפחתה דרסטית‬ ‫בעמלות מסוימות שנדרשנו לשלם.‬
‫לפי אחת ההערכות,‬ ‫הוא חסך לאמריקאים 12.6 מיליארד דולר בשנה.‬
‫אבל אני חושבת שמה שראינו‬
‫בכל שנה מאז שהחוק הזה עבר,‬
‫זה שהחוק העביר את חברות האשראי‬
‫ממודל שמבוסס יותר על עמלות,‬
‫למודל שמבוסס יותר על ריביות.‬
‫בהחלט, יש הבטחה פנטסטית‬ ‫סביב כרטיסי האשראי.‬
‫…באשראי.‬
‫שזה כלי שיעזור לך להגיע‬ ‫למקום טוב יותר בחיים,‬
‫להגשים חלומות, להגיע לעתיד טוב יותר.‬
‫זה לא שקר, אבל…‬
‫זה מצריך הקפדה על כללים חשובים.‬
‫אל תיתנו לכרטיס לבחור אתכם.‬
‫מצאו את הכרטיס שתואם את הצרכים שלכם,‬
‫עם ריבית נמוכה ככל האפשר.‬
‫אפשר להתחיל בדברים הפשוטים:‬
‫דע מה תאריך החיוב שלך.‬
‫דע מה דירוג האשראי שלך.‬
‫מי שיתמקד בדברים הקטנים האלה יגלה‬
‫שהוא מסוגל לצבור הטבות‬ ‫שהוא לא העלה בדעתו.‬
‫ד‬‫בר שני,‬ ‫ה‬‫שתמשו‬‫ בכרטיס כמו שמשתמשים במזומנים.‬
‫אולי שמעתם שדחיית תשלומים‬ ‫יכולה לשפר את דירוג האשראי שלכם.‬
‫זה אחד המיתוסים הכי גדולים.‬ ‫אין לי מושג מי המציא את זה.‬
‫שיהיה ברור:‬
‫תמיד הכי טוב לשלם את החיוב‬ ‫במלואו, מדי חודש. נקודה.‬
‫אני משתמש בכרטיסים שלי כמו בכרטיסי חיוב.‬
‫אני אף פעם לא צובר חוב,‬
‫גם אם יש מבצע של 0% ריבית.‬
‫אבל אם תמצאו את עצמכם בחובות,‬ ‫יש דרכים לצאת מהבור.‬
‫בתור התחלה: רמה אחת בכל פעם.‬
‫קשה לנו להתמודד עם מספרים גדולים,‬ ‫ולחשוב עליהם.‬
‫קל לנו יותר לחשוב במנות קטנות.‬
‫אם יש לך חוב של 10,000 דולר,‬
‫ואתה רוצה לשלם אותו תוך שנתיים,‬
‫זה 5,000 דולר בשנה.‬
‫כמה זה יוצא לחודש?‬
‫כמה זה יוצא לשבוע, ליום?‬
‫ואז: לעבור לתשלומים אוטומטיים.‬
‫תשתמשו בכלים שעושים חיים קלים,‬ ‫שנותנים ודאות.‬
‫אם אפשר לעשות את זה אוטומטית‬‫ ולומר‬‫:‬ ‫״סכום‬‫ חודשי‬‫ מסוים‬‫ ‬‫יוצא מחשבון הבנק שלי,‬
‫אז אני רק צריך לקבל החלטה אחת‬‫"‬‫.‬
‫כרטיס אשראי הוא כלי רב־עוצמה,‬
‫וברגעים הקשים בחיים,‬
‫הוא ממש גלגל הצלה.‬
‫אבל גם קל למעוד.‬
‫וזה לא מעיד עליכם לרעה.‬
‫כך המשחק עוצב מלכתחילה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬