I 1958 voksede Fresno i Californien hurtigt.
Byen havde et smukt centrum,
et nyt indkøbscenter
og vidtspredte forstæder.
Det var kort sagt en ret almindelig amerikansk by
og det perfekte hjemsted for et af kapitalismens dristigste eksperimenter.
I september samme år
modtog 60.000 beboere et lille rektangel af plastik med posten
med deres navne og adresser, et mystisk nummer, en sidste brugsdato
og navnet BankAmericard.
Forestil dig at åbne din post, og du har aldrig haft et kreditkort før.
Og du får at vide, at dette stykke plastik indeholder 500 dollars.
Over 4.500 dollars i dagens penge.
Man kunne bruge det, som man ville,
så kreditkortet gav forbrugerne en hidtil ukendt frihed til at købe løs.
De blev solgt som den perfekte pakke.
Luksus og bekvemmelighed, hånd i hånd.
Snart havde millioner af mennesker et BankAmericard,
og de elskede dem.
De brugte deres kort til at købe alt, der hørte til middelklassen.
Men mange af dem betalte ikke Bank of America tilbage.
De første par år tabte banken omkring 15 millioner dollars,
og det ville den ikke lade ske igen.
I dag er industrien flere billioner værd,
og der findes mange typer kreditkort i tegnebøger verden over.
-I tager Master Charge, ikke? -Master Charge? Selvfølgelig.
I årtier blev kreditkort markedsført som en billet til et sjovere liv.
Det er overalt, du vil være, også på første række midt for!
Men for mange mennesker er den drøm nærmest blevet et mareridt.
Cirka fire ud af ti amerikanere har kreditkortgæld,
og en ud af ti forventer, at gælden overlever dem.
Så har kreditkort virkelig befriet os, og hvordan kan du undgå at blive snydt?
Hvor kan en familie med respekt for sig selv søge hjælp?
Både butiksejere og kunder er bekymrede for den voksende kredit.
Det føles som at tage et skridt fremad, men to skridt tilbage, hver måned.
Det er svært beregne, hvad man betaler i rente hver måned,
og så findes der jo årlig rente, månedlig rente og selv daglig rente.
Hvad skal vi gøre, John?
Vi må da have penge til indkøb og lægeregninger.
Jeg ved det ikke, men vi finder ud af det.
Kredit er en enkel, men radikal idé.
Der er én med ekstra penge, der er villig til at låne dem ud,
og en anden, der har brug for ekstra penge,
og som kan betale tilbage senere.
At få dem til at mødes er motoren bag vores økonomi.
Folk med opsparing investerer eller udlåner den ofte
i håb om en andel af overskuddet.
Men først skal man løse et centralt dilemma:
risiko.
Kredit betyder et lån,
men det kommer fra det latinske credere, "at stole på".
Før kreditkort, hvis man skulle købe noget stort,
ville man nok gå til banken og bede om et lån.
Og de ville vurdere dig på de tre K'er:
Din kapacitet til at betale tilbage…
Hr. Morton ejer en isenkrambutik, og han er en dygtig forretningsmand.
…om du havde en opsparing eller kapital, de kunne tage som sikkerhed…
Hvilken sikkerhed kan du tilbyde for lånet, hr. Brown?
…og din karakter.
Da banken kender hr. Morton som en pålidelig mand,
føler bankmanden sig overbevist om, at hr. Morton kan betale lånet tilbage.
Det var ikke en videnskabelig risikobedømmelse,
så de fleste, der fik kredit, var…
Jeg citerer: "ansvarlige mænd."
Det betyder hvid og fra middelklassen.
Men så kom computerne ind i billedet.
Pludselig var der enorme mængder data til rådighed for disse banker
for at finde ud af, hvem de skulle låne til.
Bankerne holdt op med at dømme folk på deres ry
og begyndte at bruge kreditscorer,
komplicerede statistiske modeller,
som kunne forudsige, hvor risikabelt det var at udlåne penge.
Man kan sige, det er uretfærdigt, at det ikke repræsenterer virkeligheden,
men det er faktisk det, bankerne gør
for at vurdere dig på samme måde, som de vurderer alle andre.
Den mest anvendte vurdering i Amerika går fra 300 til 850.
Over 700 betyder, at du har god kredit.
Du er troværdig.
Men hvis din score er under 650, anses du som høj risiko.
Så en god score giver dig mulighed for nogle af de bedste typer kredit.
Den dukker også op, når du ansøger om en lejebolig.
Udlejeren tjekker din kredithistorie for at sikre, at du er kreditværdig.
Disse tal er ikke kun tal.
De betegner os som mennesker.
Og hvordan får man en kredithistorie?
Med et kreditkort.
Alle disse data har hjulpet mange med at få kredit,
og de har hjulpet kreditorer med at tjene penge på det.
Jeg hedder Elena Botella. Jeg arbejdede for Capital One i fem år.
Kreditkortselskaber laver titusindvis af eksperimenter om året
for at regne ud, hvordan de tjener mest på hver person.
Hvilket betyder, at vi alle spiller med lidt forskellige regler.
Der er to hovedgrupper af kunder.
Dem med månedsvis betaling og dem med udskudt betaling.
Med månedsvis betaling betaler man sin regning hver måned,
og med udskudt betaling gør man ikke.
Hvis man ser på amerikanske voksne, betaler 40 % udskudt.
Fyrre procent betaler månedsvist,
og de andre 20 % har slet ikke noget kreditkort.
Ideelt set vil du helst betale månedsvist.
Med kredit er det bedst at være kedelig.
Betal dine regninger til tiden, og forsøg ikke at have udestående gæld.
Folk får ofte nogle fantastiske kreditkorttilbud,
de får belønninger, måske andre fordele, lidt beskyttelse mod svindel.
Og det booster deres kreditscore.
Så de er glade for deres kreditkort.
Men kreditkortselskabet er ikke på dit hold.
Du spiller mod dem,
og de har et andet navn for dem, der betaler månedsvist.
Hvis du betaler din gæld, er du en nasser i bankens øjne.
De er nassere.
De kunder er nassere.
Dem tjener vi ingen penge på.
Det er nu ikke helt sandt.
Når du kører dit kreditkort, betaler sælgeren et forretningsgebyr,
og det kan variere fra lidt under to procent
og helt op til fire procent.
Hvis du betaler månedsvist, tjener kortselskabet ingen penge på dig,
det tjener penge, når du kører kortet.
Se bare Amex Black-kortet, en favorit blandt de rige og berømte.
INGEN PENGE, FORKERT NUMMER BLACK CARD ER MIT VISITKORT
KØB EN TASKE, BLACK CARD ER PÅ VEJ
DU FÅR DET BLACK CARD INGEN GRÆNSER
I 2014 købte en kinesisk milliardær denne tekop for 36 millioner dollars
på sit Black Card.
Med et gennemsnitligt gebyr på tre procent,
har Amex måske tjent en million dollars på det ene salg.
Der er megen konkurrence på området.
Bankerne kæmper virkelig om de rige kunder.
Nogle har kaldt det "belønningskrigen", og det her er muligvis vinderen:
Chase Sapphire Reserve Visakort.
Det kom frem i 2016 med en introduktionsbonus på 1.500 dollars.
Det var så populært,
at Chase løb tør for metallet til kortene.
Og få måneder senere…
JPMorgan Chases nye kreditkort sænker bankens fortjeneste.
Chase taber 2-300 millioner dollars på kortet.
Tabene skyldes de overdådige præmier, som skal overbevise forbrugerne.
Men Chase var ligeglad.
Kortet var jo succesfuldt, og vi forventer et godt afkast på det.
-Flere fake news. -Ja.
Gid det var et tab på 400 millioner.
For bonussen var en enkeltstående udgift,
men kundernes konstante kortkøb
giver flere penge til Chase, end banken betaler i præmier.
Men der er en type kortbruger, industrien taber penge på.
Hackeren.
Jeg identificerer ikke mig selv som kreditkort-hacker.
Jeg vil helt sikkert sige, at jeg udnytter alle mulighederne.
Okay, gutter, Texas kalder!
Jeg boede på Bellagio helt gratis, bare fordi jeg brugte kreditkort.
Jeg har taget fly og boet på hoteller, jeg aldrig havde troet muligt.
Jeg har været i Bahamas, Austin, New York og Los Angeles.
Brian er superbruger af kreditkort,
en, der bruger selskabets egne tricks
til at maksimere belønninger, undgå gebyrer og aldrig betale renter.
Jeg har nok omkring 13 aktive kreditkort her og nu,
men samlet tror jeg, jeg har 20-30 kort eller flere.
Som han opbevarer i specielle mapper…
Her er den vigtigste, og her er min backup.
Det her er et specialguldkort. Det er 24 karat.
…og holder styr på i et omfattende regneark.
Jeg har 14 kort på mit regneark,
men seks af dem kræver lidt mere opmærksomhed.
Jeg har halvanden eller to millioner point.
Jeg bruger mange forskellige kreditkort
afhængigt af årstiden eller udgiftskategorien.
Det kræver en masse arbejde at holde styr på det hele.
Alle frynsegoderne betales delvist med forretningsgebyrer.
Derfor kan man se denne slags skilte.
American Express-gebyrer er kendt for at være høje,
og derfor tager mange kun kontanter.
De vil slet ikke betale gebyrer.
Og det koster både de forretningsdrivende og forbrugerne,
for butikkerne hæver priserne for at dække gebyrerne.
Med et af de smarte kort får du det tilbage i frynsegoder,
men med et almindeligt kort eller et betalingskort eller kontanter
betaler du bare mere,
mens du støtter de smarte kortbrugere.
Ifølge en undersøgelse giver kontantbetalere hver husholdning med kort
mere end 1.000 dollars hvert år.
Det skaber en virkelig betydningsfuld overføring af midler
fra lavindkomstfamilier til dem med høj indkomst.
Og familier med lav indkomst udskyder ofte betalingen,
den største pengemaskine for kreditkortselskaber
på grund af en lille detalje, man kalder renter.
Du bruger f.eks. 1.000 dollars på et køleskab, et meget rundt tal.
Når kreditkortregningen skal betales, vil køleskabet koste dig det beløb.
De 1.000 dollars var en slags gratis forskud,
et rentefrit lån.
Men måske har du ikke penge nok til køleskabet.
Straks begynder der at løbe renter på de $1.000, som du ikke betalte.
Hvor meget? Det afhænger af din APR,
din årlige rente.
Med en god kreditscore kan den være 12 %, men den kan være op til 23 %.
Gennemsnittet er omkring 16 %,
og det beløb bliver udregnet dagligt.
Så hver dag bliver din saldo lidt højere.
Så får du din regning.
I denne måned skylder du yderligere 13 dollars,
men du betaler ikke kun renter af de 1.000 dollars,
du betaler renter af renterne.
Så hver måned vokser din gæld lidt hurtigere.
En måned senere skylder du så meget.
Et år senere skylder du så meget.
Og hvis du bliver ved med at overføre de originale 1.000 dollars…
…betaler du mere i renter end det beløb, du oprindeligt lånte.
Der er en grund til, Det Gamle Testamente og Koranen begge forbyder åger,
det gamle ord for "høje renter".
Dante reserverede endda en særlig del af Helvede til ågerkarle.
De er i den syvende ring sammen med morderne.
Renter kan være djævelens værk.
Og amerikanske kortbrugere har betalt mange renter.
I 2019 røg 121 milliarder dollars lige ned i kreditkortselskabernes lommer.
Kreditkortselskaber vil ikke have, at man betaler tilbage hver måned,
og de vil ikke have, at man aldrig betaler tilbage,
men mellem de to ekstremer findes en mellemvej,
hvor bankerne tjener rigtigt mange penge på lånene.
Og de har mange tricks til at sikre, at det sker.
Først skal du vælge deres kort.
At forære brugsklare kort til intetanende forbrugere er nu ulovligt,
men selskaber sender i stedet milliarder af tilbud på kreditkort hvert år
med lokkende deals rettet mod den type kunde, de tror, du er.
Folk der betaler månedsvist, får tilbudt kort med frynsegoder.
Men hvis de tror, du vil udskyde betaling, så sender de dig sådan noget her.
Et dejligt starttilbud, rentefrit det første år.
Fra et forbrugerpsykologisk synspunkt,
når man ser de belønninger, man får tilbudt,
begynder man at tænke på gratis fordele.
…Bahamas, Austin… Helt gratis.
…to millioner point.
Jeg tænker på de ting, jeg kan få,
og jeg holder op med at tænke på, hvad jeg skal betale for at få de fordele.
Som det beløb, du skal bruge for at få de belønninger,
eller den høje rente, der kommer til senere.
Og kreditbevillingen?
Det er ikke, fordi du er kreditværdig.
Når forbrugerne ser noget information,
forventer de, der ligger noget bag,
og de antager måske, at beslutningstageren mener,
at de er kreditværdige nok til at kunne få så høj en kredit.
Kreditkortselskabernes forretningsmodel
for kunder med lavere kreditscore kaldes "low and grow".
Man starter med en lav kreditgrænse og øger den langsomt,
fordi man har set, at det fleste vil udnytte kreditten
næsten i takt med øgningen.
Hvis man fordobler kreditgrænsen, fordobler man også gælden.
Nogle gange er forbrugere snæversynede, så de har næsten tunnelsyn.
De fokuserer på i dag, på her og nu.
Og det er særligt nemt at overforbruge med et kreditkort.
Der forskes i "smerten ved at betale".
Det fremgår, at forskellige former for betaling
kan være mere eller mindre psykisk smertefulde.
Ifølge en undersøgelse vil områder af hjernen forbundet med smerte og frygt
reagere kraftigere, når man ser nogen betale kontant,
end når man ser dem betale med kort.
Og efter den første måned med kreditkøb får du din første regning.
Den vil nok se sådan ud.
Øverst til højre ses forfaldsdagen, saldoen og et minimumbeløb til betaling.
Det er normalt 3 % af din samlede gæld eller minimum 25 dollars.
Det er så du ved, hvor meget du skal betale,
så du ikke misligholder dit kreditkort.
Men det kan have indflydelse på,
at forbrugerne betaler mindre, end de ellers ville have gjort,
fordi de kun ser det ene beløb, der står på selve regningen.
Det kaldes "forankring".
Vores hjernes tendens til at favorisere den første information, vi får tilbudt.
Når et skib skal dokke, smider man et anker i vandet,
og det holder skibet nede.
Skibet kan bevæge sig frem og tilbage, men ikke langt fra ankeret.
Det er det samme, der sker i vores hjerne,
når vi ser et minimumbeløb.
Vi holder os tæt på det tal.
Hvis du bare betaler minimumbeløbet på køleskabet,
vil du ende med at betale det, men det ville tage næsten fem år
og koste dig 400 dollars oveni.
De kalder det "det uendelige løbebånd". Du kører på den minimumsaldo,
hvor der kun fjernes et mindre beløb af din saldo hver betalingsperiode.
Det kræves nu, at regningerne har sådan et her.
Et lille skema, der fortæller, hvad du sparer ved at betale mere hver måned.
Det interessante her er,
at man ikke bliver opmuntret til at betale maksimumbeløbet,
og jeg og andre har forsket og fundet ud af,
at folk forankrer sig i den ekstra information.
De betaler måske mere end minimum,
men de betaler stadig mindre, end de ville betale uden den information.
Og der er mange andre små forhindringer, kreditkortselskaber smider efter os,
som lange, komplicerede kontrakter med masser i småt,
hvor de gemmer alle mulige strafgebyrer
for at betale for sent, overføre din saldo til et andet kort,
eller anvende dit kort i en hævemaskine.
Det er ikke tilfældigt, at mange af os kæmper med gæld.
Og for mange er det ikke blot spillet, der manipuleres med.
Det er hele spillehallen.
Jeg arbejdede i kreditkortbranchen og havde et godt indblik i,
hvordan det virkede indefra,
men jeg følte ikke, jeg forstod, hvorfor forbrugerne valgte at låne penge,
og jeg ønskede virkelig at forstå,
om kreditkort gjorde folk gladere eller ej?
-I populær kultur forbindes de med luksus… -Rosa!
-…frihed… -Han gav mig sit kreditkort.
…og overdådigt forbrug. -Becks!
To hundrede på Marc Jacobs-undertøj?
Undertøj er en fundamental menneskeret.
Men virkeligheden er ofte det modsatte.
Jeg tror, de fleste, jeg talte med,
ikke følte, de havde ødslet med deres kreditkort.
Folk brugte det til ting, der var enkle, daglige udgifter.
Det er måske derfor, kreditkortgæld har et særligt stigma.
Ifølge en undersøgelse var folk åbne omkring realkreditgæld,
men hævdede, at deres kreditkortgæld var 40 % mindre, end den faktisk var.
De fleste betaler deres gæld tilbage, indtil de får et problem.
Pludselig mister du dit job, eller du bliver syg,
og du bruger dit kreditkort til at råde bod på det.
Kun få af os har jo en opsparingskonto
og kan finde et par hundrede dollars til en nødsituation.
Det er 400 dollars.
Tredive procent af amerikanerne har ikke til en nødudgift på 400 dollars.
Vores næstbedste bud er kredit.
Mange af os bruger kreditkort som opsparingskonti,
som "Åbn i nødstilfælde".
Og det er en meget dyr måde at betale for dine problemer på.
Og det er forskellen på systemet i Amerika og alle andre industrilande,
at når folk er i krise, beder vi dem om at klare sig selv
og gøre det på deres plastikkort.
Under finanskrisen i 2009
vedtog Amerika en lov, der forbød mange af branchens værste metoder.
Ikke flere retroaktive rentestigninger, der umotiveret lægges til en regning.
Den lov reducerede drastisk mængden af visse gebyrer, vi skulle betale,
med en anslået besparelse på 12,6 milliarder dollars om året.
Men siden loven blev vedtaget, har vi hvert år set,
at den har fjernet kreditkortselskaber fra en model, der var baseret på gebyrer,
til en model, der var mere baseret på renter.
Der er en helt fantastisk besked forbundet med kreditkort…
Jeg tager det på kortet.
…at det er et redskab til at få dig til et bedre sted i livet,
til at bygge dine drømme og skaffe dig en bedre fremtid.
Det er ikke forkert, men…
Det kræver, at man følger nogle vigtige regler.
Lad ikke kortet vælge dig.
Find det, der passer til dine behov, med den laveste rente, du kan få.
Begynd med de enkle ting.
Vid, hvornår regningen skal betales. Kend din kreditscore.
Fokusér på de små ting,
så vil du kunne høste mange flere fordele, end du havde forestillet dig.
Brug dit kort, som om det var kontanter.
Du tror måske, at udskudt betaling kan øge din kreditscore.
Det er en af de største myter. Hvor kommer den mon fra?
Lad os få noget på det rene.
Det er altid bedst at betale hele saldoen hver måned.
Jeg bruger mine kort som betalingskort. Jeg udskyder aldrig gæld,
selvom startrenten er på nul procent.
Men hvis du er i gæld,
er der ting, du kan gøre for at komme ud af det.
Begynd med at tage et skridt ad gangen.
Vi har svært ved at tænke på større tal.
Vi har lettere ved at tænke på mindre stykker af noget.
Hvis du skylder 10.000 dollars,
og du vil være gældfri inden for to år, er det 5.000 dollars om året.
Hvad er det om måneden? Hvad er det om ugen og om dagen?
Så automatiserer du dine betalinger.
Gør brug af de værktøjer, der gør livet nemt og sikkert.
Hvis vi kan automatisere og sige:
"Okay, hver måned går der så meget ud af min konto",
skal jeg bare tage en beslutning.
Et kreditkort er et kraftfuldt værktøj.
Og i de øjeblikke, hvor du er ved at gå ned,
kan det holde dig oppe.
Men det er også nemt at falde i,
og det er ikke en personlig fiasko.
Det er sådan, spillet er designet.
Tekster af: Else Katrine Nielsen