NORMANDIE, FRANKRIKE 1. JUNI 1944
EN UKE FØR INVASJONEN
Svart.
Yankeer.
Svarte yankeer.
Koch! Ta ham inn.
Motbydelige insekt!
Kakerlakk.
Slipp meg!
Han er klar.
Snakker du tysk?
Da blir det engelsk.
Operasjon Overlord.
Jeg vil vite hvor mange menn USA har tenkt å sende til Frankrike.
Svar!
Hvor mange menn kommer med fly, og hvor mange kommer med skip?
Snakk, ellers drar jeg ut tennene dine, en etter en.
Jeg vet ikke.
Fortell nå! Nå er det alvor. Hvor mange kommer til stranden?
- Jeg vet ikke! Jeg vet ikke! - Jeg tror deg ikke.
Hold beinet hans. Tålmodigheten min begynner å ta slutt.
- Hva gjør du? - Vi ser om dette hjelper deg å huske.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Helvete! Nei! Nei!
- Brown! - Oberst.
Fransk gjestfrihet. Stemmer det at du er god i skarpe situasjoner?
- Jeg forstår ikke spørsmålet, sir. - Hvil, soldat.
- Du kan snakke fritt her inne. - Jeg meldte meg til fronten, sir.
- Du liker strid? - Ja, sir.
- Du meldte deg for å drepe nazister? - Ja, sir.
Vi befinner oss her, Normandie er her.
- Til øst er en forlatt fangeleir. - Vi passerte den på vår første marsj.
- Det er en spøkelsesby, sir. - For det blotte øye.
En strategisk retrett av tyskerne. De holder menig Donovan fanget.
- Kjenner du ham? - Nei, sir.
Om fem dager skal jeg sende 150 000 mann over den sanden.
Tyskerne har bygd befestninger og satt opp artillerienheter.
Vi mistenker at Donovan gir dem hemmelig informasjon.
- Hvor mange tyskere, sir? - Vi tror at de er seks.
Det burde vel holde for en frisk, ung mann som du?
Fortell om hjemmet ditt.
Jeg forstår ikke relevansen i spørsmålet, sir.
Jeg vil bare bli kjent med mannen som skal redde krigen for oss.
Jeg er fra Texas.
Far døde året før jeg vervet meg. Moren min bor der fortsatt.
Hun var sikkert ikke fornøyd med ditt valg om å være her og ikke hjemme?
- Hva er det du spør meg om, sir? - Jeg vil at du finner vår mann.
Vi må vite hvor mye informasjon om Operasjon Overlord han har lekket.
Ellers kan det bli en massakre i Normandie.
- Og om han har snakket med tyskerne? - Da er han overlatt til SS.
- Har du noen spørsmål? - Nei, sir.
Velg ut en pålitelig soldat, pakk utstyret og dra med en gang.
Kom snart hjem, min vakre soldat.
- Nå? - Ordrer fra oberst Landry.
Vi skal begi oss mot øst.
- Bort fra stranden? - Det stemmer.
Jeg hadde håpt på en god dag i dag.
- Hele bataljonen? - Nei, bare du og jeg.
Vi drar med en gang. Hent utstyret ditt.
- Hva ligger mot øst? - En menig Donovan.
En amerikaner fanget av nazistene. Landry tror at han lekker informasjon.
- Og han sender bare to mann? - For ikke å tiltrekke oppmerksomhet.
Har han avslørt planene våre er han ikke verdt hundrevis av amerikanske liv.
Bare våre.
- Er han spion? - Han er fange og amerikansk soldat.
Det er ikke mer å diskutere.
- Jeg antar at vi går når det er mørkt. - Nei, vi går nå.
Siste marsjen vi gjorde hadde tyskerne alt avansert videre.
Likevel pakker vi bare granater.
50 km., hvor lang tid tar det? Ti timer, maks tolv?
Hvis vi kan vente til solnedgang, ellers er vi lette bytter.
En massakre, Anderson.
Det kommer til å bli en massakre. Det er Landrys ord, ikke mine.
Dette er sjansen vår å gjøre en forskjell, og drepe nazister mens vi gjør det.
Fullfører vi oppdraget, får vi dra hjem.
Og du kan slutte å kysse fotoet. Få kysse den ekte varen i stedet.
Du har to minutter på deg til å bestemme deg.
Ålreit.
"God natt, lille skatt."
- Hva er det? - Amerikanerens dagbok.
Et barn?
Bruk det.
Det er din tur.
Å få barn var mitt livs største bedrift.
Det ble min frelse før Führeren kom til makten.
Et barn er en gave.
Det minner deg om hva som er viktig.
Hun er en veldig vakker liten jente.
Ja.
Det er så meningsløst at hun skal vokse opp uten far. Ikke sant?
- Gi meg dagboken. - Nei.
Jeg skal brenne den, og så skal jeg hente skiftenøkkelen
og siden skal jeg vri av deg tærne... langsomt.
Så trykker vi dem opp i ræva på deg.
En om gangen.
Hva sier dere? "Foten i sin egen ræv"?
Når de kommer og henter meg, og jeg kommer ut av dette buret,
skal jeg drepe deg.
Nei.
Død over Amerika!
- Hva har du for statistikk? - Tre seirer, seks tap.
- Er du en papegøye, eller?
- Så ille er det ikke. - Det er heller ikke bra.
Det spiller ingen rolle. Hun trenger ikke vite tallene dine.
Hun liker bare at du er bokser, tro meg.
Blondt hår, bryst hit ut, lange bein.
- Den dama er verdt umaken. - Jeg vet ikke.
- En date er alt jeg ber om. - Jeg vil bare ikke binde meg.
- Hva betyr det? - Det betyr at krigen ikke er over.
Vi er nesten framme.
Tyskernes bygninger ligger 150 meter forbi den veien.
Tror du ikke at du klarer deg levende herfra?
Krigen er ikke over ennå.
Kommer noen av oss dra hjem samme person som da vi dro?
Faren min kjempet i Frankrike i 1917.
Han overlevde skyttergravene, uten å sprenges i luften.
Han sa at det lå lik overalt, man måtte gå over dem.
- Hva skjedde med faren din? - Faen vet.
Vent litt.
"Faen vet?"
- Jeg vet ikke. Han forsvant i sanden. - Det er poenget mitt.
- Jeg vet at det er poenget ditt, Brown. - Klapp igjen.
- Kan du skynde deg? - La meg være, Brown. Bare hold utkikk.
Skynder du deg ikke, vil nazistene skyte pikken av deg.
- Jeg prøver å konsentrere meg. - Slutt å prate og piss.
- Akkurat. Slutt å prate så jeg kan pisse. - Det er det jeg sa.
Det kommer noen dråper til.
- Du burde sjekke prostataen. - Ålreit, la oss komme oss videre.
- Er alt ok? - Nå drar vi. Slutt å syte.
Jeg er tørst. Hva er det?
Jeg har gått denne veien før.
Hvordan vet du det?
- Nei, dra meg baklengs... - Det har du rett i.
Kult! Godt observert.
Hva gjør vi nå?
- Vi finner en annen vei. - Ja, finn en annen vei, slugger.
- Unnskyld, førsteløytnant. - Hva er det?
Fräulein Fredriech.
- Ut. - Fräulein Fredriech.
Hvor er fangen?
Før meg til ham.
- Snakker han tysk? - Nei.
Forlat oss.
Nå!
- Mikke Mus. New York City. Ja? - Ja.
- Misjonærene har med seg bøker. - Jeg vet ikke hvor mange som kommer.
I morgen vil troppene våre være på plass langs stranden.
Da har vi ikke lenger nytte av deg. Forstår du hva jeg sier?
Så du skal drepe meg for at jeg ikke har den informasjonen du vil ha?
Din surkålspisende hurpe.
Si meg...
Hva tror du at generalene dine ville tenke om vi lar deg leve?
De vil anta at du ga oss informasjon om Operasjon Overlord.
- Du vil bli hengt som spion. - Man henger ikke folk i mitt land.
Bortsett fra et par tyskere, kanskje.
Amerika.
En drøm så tåpelig at man må sove for å tro på den.
Drep ham.
Hvis det ikke er for mye bry...
Drep fangen nå!
Vi må finne ut hvor mange de er.
Vi trekker strå og ser hvem som kommer ut først.
Vi må lokke dem ut. Vi trenger en avledningsmanøver.
Jeg kan skyte i stykker noen ruter så de vet at vi er her.
Har du noen lysgranater?
- Nei, jeg har ingen. Har du? - Nei. Helvete.
Jeg har en ide.
Gjør det ordentlig.
Men for helvete! Hva skjedde?
- Jeg teller tre. - Bare offiserer.
- Hvorfor så få? - Jeg gjetter at de vil være diskré.
- Hva gjør vi nå? - Spiller med samme regler.
- Henter Donovan og stikker ubemerket. - Ja, om han fortsatt lever.
Ikke bare stå der! Gå og fortell det til Siegmund.
Det var som bare. Se på ham.
Han er atskilt fra de andre.
Vi tar ham først. Så ser vi hvem som kommer og leter etter ham.
Jeg vil bare være sikker. Hva er planen?
Vi adlyder oberst Landrys ordrer. Vi gjør som vi vil. De har en av våre.
Nettopp. Skal vi spenne fast disse?
- Nei, glem dem. - Ok.
Helvete!
Koch?
Jeg har deg!
Snakker du engelsk?
Hvis vi tar ut fillen ut av munnen din og du skriker,
så trykker jeg den inn igjen og dreper deg langsomt. Forstått?
Ikke skrik.
- Slipp meg! - Engelsk, takk! Ingen jævla tysk.
Donovan - gutten.
Kjenner du til ham?
Vi har informasjon som sier at han fins i denne bygningen.
Vil du fortelle hvor han er?
Solen holder på å gå ned. Vi har hele natten på oss.
Ta deg selv i ræva!
Det ville jeg, om jeg ikke var helt utslitt etter å ha knullet søsteren din.
Hvor mange menn er det her?
- Ikke vent at jeg sier noe. - Det er akkurat det jeg venter meg.
- Hvorfor? - Fordi livet ditt avhenger av det.
Dere vil likevel drepe meg, deres griseknullende amerikanere.
Fra en jødemyrdende nazist, tar jeg det som en kompliment.
Du har fem minutter på deg å si hvor mange dere er og hvilke våpen dere har.
Knull moren din.
Slå ham igjen.
Hva sa du? Hva sa du?
Fire minutter.
Tre SS-soldater og en oberstløytnant.
Bevæpnet?
Sigarett?
Takk.
18 år gammel.
Rogers fra Kansas City.
Han var med oss da de slapp oss over Nadine.
Han ble truffet tre ganger før han engang nådde bakken.
Foreldrene hans var melkebønder.
Jeg landet to meter fra ham.
Fallskjermen hans var viklet sammen, lungene hans var alt fylt av blod.
Med et siste åndedrett uttalte han sitt siste ønske.
Jeg skulle skyte nazisten som tok livet hans.
Du er kanskje ikke den personen, men du vet vel hva man sier?
En død nazist er like god som den andre.
Nein, nein! Nein!
Ti.
- Hørte du hva jeg sa? - Hva?
Han sa: "Nein, nein, nein."
Og jeg bare: "Pang! Ti."
Du trenger hjelp.
Jøss! Nå går vi opp dit.
Jeg syntes det var morsomt.
Hun fortalte vel at du ikke lenger er så mye verd?
For en vakker familie du har der borte i New York City.
Jeg har en fetter som også bor i New York.
Han giftet seg med en albansk danserinne.
De har også barn sammen. Jeg tror det er en gutt.
Jeg ser på dette fotoet av familien din og jeg tenker for meg selv:
"Jeg lurer på om fetteren min ville ha problemer med å finne dem i storbyen."
Godt jeg har adressen.
- Du ville bare våge å skade familien min. - Det ville jeg! Det ville jeg!
Du skal fortelle meg hvor mange amerikanere som kommer
om så bare for å redde familien din.
Og gi meg Führerens gunst.
Nå skal du fortelle meg
hvor mange som kommer sjøveien og hvor mange som kommer i fly.
1.200 allierte bombefly.
2.200 kanadiske.
160.000 tropper ved Normandie.
83.000 britiske og kanadiske tropper
ved strendene Gold, Juno og Sword.
Familien din takker deg.
Führeren takker deg.
Og du er nå offisielt en forræder.
Din jævel! Gjør hva du vil med meg, men familien min rører du ikke.
Helvete!
- Unnskyld, oberstløytnant. - Hva er det?
Kom fort.
- Degenhardt? - Han er på patrulje.
Finn ham!
- Amerikanere! - Hva gjør vi?
Finn dem og drep dem. Straks!
Det er som en jævla labyrint. Hvilken bygning er dette?
Ni.
Vent, vent.
14. For helvete, jeg vet ikke!
Løy den fyren om at dette stedet var fullt av nazister?
Nei, men de vil finne liket der borte.
Vi må finne Donovan før de rekker å drepe ham, uansett hvor mange de er.
Jøder!
Dekk meg!
- Godt skutt. - Ingen årsak.
- Tror du at de hørte det? - Vi venter ikke for å finne det ut.
Kom an, nå finner vi et gjemmested og ligger lavt en stund.
Ok, etter deg.
ARBEID GJØR FRI
Får jeg se fotoet som du alltid ser på?
- Hun er vakker. - Ja.
Når skrev hun til deg sist?
For to uker siden.
Jeg prøver å skrive til henne så fort jeg får anledning.
Gjør ikke hun det samme?
Faren hennes...
Han syns ikke at soldater er gode ektemenn.
Han syns at en møller passer bedre som livsledsager.
Han har sikkert rett.
- Helvete, Brown. Hvorfor gjør du det? - Hva?
Du er så kjedelig. Du dro med meg helt hit for dette.
Kom an, jeg mente det ikke sånn.
Soldater uten sunn fornuft prøver alltid å utføre heltedåder.
Som å hoppe på en granat for å redde resten av troppen.
Det kan man ikke akkurat overføre til hverdagslivet.
Der hjemme sitter de ikke i en tom nazistleir og venter på strid.
Faren hennes endrer seg sikkert. Han forstår seg bare ikke på deg.
Du er en god mann.
Vi får se.
Du, da? Hvorfor har ikke du en jente som venter der hjemme?
Det hadde jeg, men det holdt ikke.
Jaså? Hva skjedde?
Hun likte ikke at jeg gikk ut i krigen, hun likte ikke volden.
Det var ikke mye hun likte.
Når jeg sa at jeg hadde vervet gråt hun i en og en halv dag.
Hun lå sammenkrøpet på sengen som en katt.
Jeg sa til henne:
"Det fins visse steder på jorden man må dra til alene."
Morgenen etter var hun enig med meg.
Alle sakene mine sto ute i hallen, pent brettet.
Jeg reiste tilbake og bodde hos moren min, og det var det.
Jeg beklager.
Hvorfor gikk du tilbake i ringen?
- Mener du boksingen? - Ja.
Samme hånd som skriver kjærlighetsbrev kan også slå deg ut med ett slag.
Du kan sikkert drepe en masse jødemyrdende nazister også?
Det stemmer.
Solen er på vei opp. Det er best at vi gjør oss klare.
Ja.
- Oberstløytnant. - Ja?
Fremdeles ingenting.
Da fortsetter du å lete. Vi drar når solen står opp.
Og Koch, hvis du gjør meg skuffet igjen...
Utstillingsdukker? Dette stedet er skummelt.
De er nazister - så klart det er skummelt. Hold øynene åpne.
Ta det rolig, kamerat. Ta det rolig.
- Opp med hendene! - Dumme amerikanere.
- Ingen spurte deg. - De har drept vennen deres.
- Rart, jeg hørte ingen skrik. Gjorde du? - Ikke en lyd.
Ta våpenet hans.
Helvete!
- Brown! Se på meg... - Får jeg se? Helvete!
Hør på meg. Jeg må flytte på deg, Anderson. Er du klar?
En, to, tre!
Ikke rør såret.
Jeg sydde deg sammen som best jeg kunne.
Jeg ga deg alt morfin jeg hadde.
Hvor er han?
Han er i det andre rommet.
Hva skal du...
- Slutt å røre deg, Anderson! - Hva skal vi gjøre med ham?
Jeg har tenkt å avhøre ham.
Vi skal befri Donovan, og siden stikker vi herfra, sammen.
Hvorfor meg?
Hva sa du?
Da du pratet med Landry, hvorfor valgte du meg?
Jeg stoler på deg, Anderson. Det har jeg alltid gjort.
Du kommer ikke til å dø her.
Jeg vil sette kulen i ham. Kan du la meg gjøre det?
Du blir sittende her, ok?
Jeg er i rommet ved siden av. Ikke la såret gå opp igjen, ok? Ikke gjør det.
- Brown! - Hva?
Ikke la meg dø i dette nazireiret.
Ok.
Dette kommer til å gjøre vondt.
Man kan nok sikkert si at jeg vant runde 1. Et minutt, så runde 2.
Hvor er Donovan?
Husker du ham? Anderson?
Nå skal du fortelle hvor han er. Hvor er Donovan? Hvor er Donovan?
Si var han er ellers slår jeg deg til det ikke fins noe igjen.
- Der oppe... - Der oppe? Hvor mange?
Der oppe...
På gjensyn.
Donovan?
- Donovan? - Her borte!
- Donovan? - Ja. Hvem sendte deg?
Oberst Landry. Vi har ikke mye tid på oss. Hvor er nøklene til cella?
Koch, han har dem. En høy fyr.
- Noen flere? - To, tror jeg. Og en løytnant.
Vi drepte to. Det er løytnanten vi må finne.
- "Vi"? - En venn fra 8. Han er døende.
Sendte de bare to menn?
Før vi fortsetter må jeg få vite hva du har fortalt dem.
- Donovan? - Ingenting.
Ikke noe om Operasjon Overlord? Ingen om stranden og hvem som kommer dit?
Jeg sa ingenting. De dro ut jekslene mine.
Ok, hvor finner vi denne Koch?
Rolig nå. Rolig.
Vi senker våpnene og finner en måte der alle kommer herfra levende.
Se!
Hva gjør du? Han kommer til å drepe oss begge.
Hva vil du ha?
- Geværet! - Ok.
Knærne. Knærne!
Rolig.
- Hva gjør du? - Stille, Donovan!
Er han død?
Han er i alle fall ikke i live.
Siegmund, løytnanten? Tror du at han rakk å stikke?
Jeg vet ikke, men vi blir ikke og finner det ut. Ta med pistolen.
Hva er det?
Jeg løy. De truet med å drepe familien min.
Hvor mye?
Alt. All informasjon jeg hadde.
Det slo deg aldri å lyve, soldat? Avlede deres oppmerksomhet?
- De truet med å drepe familien min. - Hvordan?
Så vidt jeg vet har tyskerne ikke noe våpen som når over hele Atlanterhavet.
Tror du at en eneste tysk soldat klarer det på 5000 mils avstand? Svar!
Hva vil du at jeg sier? De sa at de alt visste alt.
Det var en kvinne her, en av Hitlers medhjelpere.
Hvorfor holdt de deg i live om de alt visste det?
Jeg vet ikke. De planla vel å henrette meg, men så dukket du opp.
- Hva skal du gjøre? - Landrys ordrer var tydelige.
Om du tyster, så forlater vi deg her.
Men jobben min er å drepe nazister, ikke amerikanske soldater.
Det Landry ikke vet lider han ikke av. Men vi må fortelle at tyskerne vet alt.
Hold deg nær. Vi vet ikke hva gamle Siegmund kan finne på. Skynd deg.
- Vi kan ikke gå tilbake. - Hva er det?
- Artilleri. De lader om. - Hvor tar vi veien?
Kom.
Hva er det som skjer?
De drar ut, antagelig til Normandie.
- Kommer de til å lete etter oss? - Det har de ikke gjort ennå.
De tror sikkert at vi alt har stukket.
Så de kan jakte på oss.
Jeg ønsker at jeg fikk tak i løytnanten.
- Hvorfor? - Han har noe uerstattelig som er mitt.
Noe sånt?
- Hvem er hun? - Mannen jeg kom hit med...
Det er kjæresten hans der hjemme.
Jeg drepte mannen som tok ham fra henne.
Jeg får ikke gleden med å gjøre det samme.
Nå vet du i det minste hvor dyrt krigen koster deg.
Og ikke vær så sikker på det. Frankrike er et stort land.
Hva gjør vi nå?
De er borte. La oss komme oss vekk.
Bli her.
Det er klart.
- Slipp våpenet. - Ikke tale om.
- Slipp våpenet ellers dør han! - Du først.
- God morgen! - God morgen.
Jeg vil prate med deg om noe.
Jeg så brosjyren i vesken din.
Jeg ville fortelle deg personlig.
Har du noensinne klart å holde noe hemmelig for meg?
Det er derfor jeg må dra.
Pappa var tre år i Frankrike. Du hørte samme historier som jeg.
Historier? Om det er det som er viktig, trenger du jo ikke forlate hjemmet.
Toget går i morgen.
Så du har tenkt å bestemme hvem som har rett og feil her i verden?
Bare Frankrike. Resten av verden får løse det selv.
Faren din hadde samme dumme tanker før han ble sendt hjem i en trekiste.
Bare husk at det bare er de døde som får se slutten på krigen.
Begynn å jobbe.
Så du er den lille musen som lager sånt bry for meg?
- Amerikansk jente? - Hun er ikke min.
- Hvem tilhører hun? - Mannen som fulgte med meg hit.
Og hvor er denne mannen nå?
Han er død.
Krig er en blodig historie.
Og denne? Også din?
Vet du hva Führeren forventer at vi gjør med amerikanske soldater?
Jeg kan gjette.
Informasjonen som din soldatvenn har gitt oss koster dere tusentalls liv.
En del av dem er dine soldatvenner, og en del er deres allierte.
Si meg, hvordan får det deg til å føle?
- Det spiller ingen rolle. - Svar på spørsmålet, for helvete!
Han fortalte for å redde familien. Det er ingen skam i det.
Jeg lurer på om generalene dine syns det samme.
Eller vil de kalle ham spion?
Om noen dager vil våre styrker våre å slakte deres soldater på strendene.
Og jeg vil hylles for å ha tvunget informasjonen ut av ham.
Du har for høye tanker om deg selv.
Forklar.
Du er ikke tilbake i Tyskland ennå.
Bokser?
Jeg har også tilbrakt tid i ringen. Var du god?
- Ikke egentlig. - Hvordan ser statistikken din ut?
Tre seirer, seks tap.
Det er alltid viktig å varme opp før kampen.
Ja! Ikke dårlig, hva?
Kom an, amerikanske soldat.
Kom an. Opp, amerikaner! Opp!
Sånn ja! Ok, vis meg hva du kan.
Hvis jeg taper, dreper du dem begge to.
Ok, din jævel!
Drep ham!
Er du ok?
Vi må stikke.
Vent.
Er alt i orden?
Ja.
- Mine herrer. - Sir.
Pent jobbet, soldat. Hvor er soldaten du tok med deg?
Han er død, sir.
Sørg for at saniteten undersøker dere begge to.
Vi har det bra, sir.
Ålreit.
Da burde vi vel skåle?
Og ha en veldig lang samtale, oss tre imellom.
Brown!
Takk.
- Jeg gjorde bare jobben min. - Ikke bare det.
Du fortalte ikke for obersten hva som skjedde der borte.
Ta vare på deg selv, Donovan.
Hvor skal du? Landry sa at du kan dra hjem. Vil du ikke det?
Vet du hva? Vi ses på stranden.
5. OKTOBER 1945
- Gode Gud! - Jeg er hjemme, mamma.
Vi ha visst en del historier å fortelle.
Ja, det har vi.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com