Ce are mai mult sens, Minnet Kable, care nu are legătură cu copiii,
sau Oase, care are o legătură ?
Numele real al lui Oase este Jacob Adley.
În weekendul crimelor,
era în custodia poliţiei din Bristol.
Minnet Kable este ucigaşul crimei de pe Terenul Măgarilor.
Trebuie să-mi spui ce ai alat despre fratele meu.
Nu.
Dacă a fost în casa noastră şi l-am văzut ?
Aş fi putut face ceva.
Doi bărbaţi, deghizaţi în poliţişti,
ne ţin ostatici în propria casă.
Azi o să evadăm !
Dacă ai şansa să scapi,
vreau să mă laşi în spate !
Ţi-ai dat seama cine sunt ?
Îl vreau înapoi !
BALHAM, LONDRA, 1998
Îmi vreau copilul acasă !
"CIOC-CIOC"
Ewan ? Eşti acolo ?
Ewan !
LUPUL
Ştii ce înseamnă asta ?
Înseamnă că...
BAZAT PE CARTEA "LUPUL" DE MO HAYDER
Putem discuta în sfârşit !
Nu puteam să-ţi spun secretul.
Trebuia să rămâi în personaj,
şi asta înseamnă că am avut multe de făcut
în timp ce dormeai !
M-am tot gândit că o să-ţi dai seama, dar nu ai ştiut.
Şi cei doi detectivi ! Honey şi Molina !
Ştiam că sunt poliţişti reali
şi i-am folosit să ne facem cărţile de identitate,
dar să apară aici ?
Care erau şansele ?
Sunt atât de uşurat că acum ştii.
Cred că ai multe întrebări.
Spune.
Nu avem niciun şef ?
Nu e real. Sau... Eu sunt.
Şi ai omorât-o pe...
- Da. - De ce ?
La început, am vrut să o ţin departe de casă.
Dar, sincer, probabil că m-aş fi descurcat
dacă venea.
Venea ? Ar fi venit ?
Oricum...
Cred că a fost încălzirea mea
pentru familie.
Eşti nebun.
- Ba nu,. - Ba da, eşti un nebun.
Nu sunt bolnav mintal !
Aş fi ştiut dacă eram.
Am lucrat într-un ospiciu.
Te rog, nu mă ucide.
Nu plănuiam să o fac.
De fapt...
Poţi să pleci acum dacă vrei.
Dar trebuie să mergi pe jos.
Nu e o problemă.
Vrei să mergi pe jos ? Până la gară ?
O să dureze ore.
Gândeşte-te cât de obosit o să fii când o să ajungi în Stroud Green.
Ce ar crede soţia !
Nu-mi place ideea de a o amesteca şi pe ea în asta.
În special cu toţi hormonii scăpaţi de sub control.
Atunci avem o înţelegere.
Te conduc eu la gară
imediat cum termin cu familia.
Cred că mâine după-amiază ?
Trebuie să dorm mai întâi.
Toţi...
O să îi omori pe toţi ?
În orice moment le-ar putea spune poliţiştilor cum arătăm,
şi asta nu e bine, nu ?
Exact.
Trebuie să pară că un om a ţinut familia ostatică,
i-a omorât şi a scăpat.
Dar uite care e chestia.
Menajera nu prea intră în poveste.
Deci...
Poţi să-l ajuţi pe prietenul tău ?
Ai grijă.
E o treaptă acolo. Da.
Nu pari fericit
şi ai fost tăcut tot drumul...
Sunt îngrijorat că ai rămas aici cu mine
fiindcă am sugerat că ţi-aş ucide iubtia gravidă.
Da.
Chestia e că...
Aş face asta.
Nu sunt sigur.
Nu e important.
Ce e important este ce simţi pentru mine.
Fiindcă dacă nu mă placi,
nu are rost să continuăm.
Putem încheia aici...
Nu. Nu. Nu e nevoie. Mă obişnuiesc. Atât.
Ce cred despre tine e că...
eşti foarte inteligent.
Mulţumesc.
Mi-a plăcut timpul petrecut împreună.
- Serios ? - Da, da.
Şi vreau să te ajut...
să o îngropi.
O să facem asta, apoi ne întoarcem în casă şi...
... omorâm familia.
Cu asta nu am nevoie să mă ajuţi.
Vreau s-o fac singur.
Dacă
suntem sinceri unul cu celălat...
În sfârşit !
Ce ţi-a făcut familia ?
Ah.
Asta.
Da.
Nu te gândi acum la asta.
Am nevoie să te concentrezi la treaba ta.
Corect.
Dar noi suntem bine ?
Mai mult decât atât.
E minunat.
Atunci am o întrebare pentru tine.
Cum ţi se pare serialul "Doctor Who" ?
Există un tur în Cardiff unde eşti dus
în toate locurile în care au filmat,
toate castelele.
Vreau să mă duc de mult, dar nu am cu cine.
Nu vreau să fiu un ciudat
care se duce singur, ştii ? E aşa jenant.
Uite, înţeleg.
Al 13-lea doctor nu a fost pe placul tuturor.
Şi nu pare că eşti feminist.
Să facem o programare, da ?
- Da. - Altfel o să uităm.
Haide !
Beca...
E timpul să tăiem ceva.
Am auzit mai multe despre scufundarea ta de aseară.
Detaliile sunt fabuloase.
Multe droguri.
Crocodil fals.
Şi foarte multe gloanţe.
Asta e tot sau ratez ceva ?
Un piton.
Da !
Nu îţi fac cafea.
Nu te-am rugat să faci asta.
Şi plec în 20 de minute.
Cred că asta înseamnă că şi eu plec în 20 de minute.
Dacă nu şi mai devreme.
Nu îţi place că sunt aici.
Nu vreau să mă înţelegi greşit.
Despre ce, că faci cafele ?
Că te fac să te simţi ca acasă.
Îţi spun ceva.
Îmi fac singur cafeaua.
Şi apoi vin lângă tine să vorbim despre muncă.
Nu avem voie să discutăm alte subiecte.
Apoi, în 20 de minute, plecăm amândoi.
Nu te sărut de adio.
Cafeaua e acolo.
Vrei să te speli ?
Sunt bine.
Omul tău, Oase, nu e criminalul de pe Terenul Măgarilor.
Eşti în înfundătură, nu ?
Kable e vinovat, Jack. E ambidextru,
unul dintre puţinii oameni care ar putea comite o asemenea crimă.
Doar dacă nu au fost doi ucigaşi. Un dreptaci şi un stângaci.
Dumnezeule.
Kable a recunoscut.
Da, ai mai spus asta.
De mai multe ori.
S-a dus pe stradă într-o zi
şi a început să vorbească cu oricine era în jur.
De fapt, m-a cerut pe mine.
A spus că m-a auzit la ştiri şi că vorbeam frumos.
După cum am stabilit, nu e chiar deştept.
Aşa e.
Ai spus că Minnet Kable a cerut să te ocupi de cazul său ?
Da.
Fiindcă te-a văzut la ştiri ?
Probabil că nu i-a placut de colegii mei,
dar cu siguranţă camera mă iubeşte.
Minţi.
Nu vorbeai niciodată în faţa camerei.
Nu răspundeai la întrebări, nici măcar la propriile tale cazuri.
Mi-a spus Robbie.
A spus că şeful tău era un nenorocit sexist care nu permitea asta.
Apăream oricum la ştiri. M-a văzut.
Ai spus că te-a auzit vorbind.
Dar nu ar fi avut cum, nu ?
De unde îl cunoşti pe Minnet Kable ?
Asta e, nu ?
Despre asta nu voiai să vorbeşti.
- Ce ascunzi ? - Nu ascund nimic,
dar ai mers prea departe de data asta.
O greşeală mare.
De ce ? Fiindcă acum ştiu.
Îţi cunosc coşmarul.
Cazul "Terenul Măgarilor" a fost o greşeală de la început.
Ploaia a spălat orice urmă pe care am fi avut-o.
Martorii erau doar nişte adolescenţi idioţi care nu vorbeau.
Şi surpriza ? Nu era niciun motiv.
Nu s-ar fi rezolvat niciodată.
L-am cunoscut pe Kable într-un alt caz.
Era doar un martor, nimic important.
De aceea m-a chemat pe mine când a venit să recunoască.
Matthews şi cu mine i-am acceptat declaraţia.
L-am pus pe Kable în custodie,
am informat familiile, le-am oferit alinare.
O săptămână mai târziu, scriam un raport pentru celalalt caz,
când l-am cunoscut pe Kable
şi mă uit la conversaţiile noastre,
calculând...
Are un alibi pentru noaptea crimelor.
Kable a recunoscut pentru atenţie.
Oamenii mai fac asta, mai ales dacă sunt întunecaţi.
Avocatul său nu ar fi aflat niciodată de acel alibi,
aşa că nu i-am spus lui Matthews sau altcuiva.
De ce aş face-o ?
Trebuie să punem astfel de oameni în închisoare.
Cui îi pasă cum ajung acolo ?
Nu ! Privirea aia...
Data viitoare când te văd o să îţi dispară de pe faţă.
Ai o vizită la închisoare cu Minnet Kable, azi, nu ?
Întreabă-l despre "vizuina" lui.
Dle Kable, eu sunt Jack Caffery.
Sunt detectiv.
Ai recunoscut uciderea a doi adolescenţi pe Terenul Măgarilor.
De-asta eşti aici. Corect ?
Când ai mers la poliţie, să le spui ce ai făcut,
ai vorbit cu o femeie.
Dar deja o cunoşteai, nu ?
Despre ce aţi vorbit ?
Uite, nu vreau să-ţi creez probleme.
Vreau doar să ştiu ce ai vorbit cu ea.
De ce ?
Cred că nu te place.
Vreau doar să ştiu motivul.
Fiindcă i-am omorât pe acei copii.
Cred că nu te-a plăcut dinainte.
Mi-a spus că trebuia să fii închis
dinaintea crimelor.
Dar nu am fost rău înainte.
Aveam doar gânduri.
Ce gânduri ?
A spus...
că nu eşti închis pentru gânduri.
Aşa că i-am spus.
I-am spus că mă gândeam la ei tot timpul.
La cine, dle Kable ?
Mă duceam acolo des.
Să privesc.
Să mă gândesc.
Îmi plăcea să merg acolo.
La o şcoală, dle Kable ?
Sau un loc de joacă ? Acolo îţi plăcea să mergi ?
Nu i-am spus de cine îmi place,
fiindcă nu voiam să îi ia.
Aveam un plan.
Aş fi avut grijă de ele.
Voiam să le ţin împreună, fiindcă erau surori.
Le făcusem un loc de dormit.
Era cald.
Propria lor vizuină.
Dar nu le mai pot vedea.
Fiindcă sunt aici.
Asta e bine, nu ?
Du-te în maşină şi pleacă !
Nu fi un nenorocit. Nu fi un nenorocit.
Nu fi un nenorocit.
Eşti un nenorocit.
Dna Anchor-Ferrers, trebuie să mă ascultaţi.
O să vă dezleg.
O să plecaţi de aici.
Tu şi familia ta.
Dar trebuie să ne mişcăm repede şi foarte încet.
Ce e asta ?
Ai făcut-o cu asta ?
Vacă proastă.
L-ai ucis pe tipul greşit !
Mersi.
M-ai scutit de efort.
Ar fi fost ciudat.
Ne făcuserăm planuri.
Da ! Aproape că uitasem.
Astăzi o să muriţi.
Ce frumos din partea ta !
Nu e nicio problemă. Sincer.
Ba este.
Foarte amabil.
Mamă.
Vă las.
Mă bucur să te cunosc.
Da, doamnă. Şi eu.
În regulă.
Eu şi soţia mea luăm o pauză.
Dar o să ne împăcăm.
Nu merita să închiriez un loc.
Nu, e bine. Vă petreceţi timp împreună.
O să te bucuri de asta cândva.
Ştii, puteai fi rănit mult mai rău.
Nu e mare lucru.
Mulţumesc.
O să-l interoghezi pe Oase ?
A fost acuzat şi eliberat.
Are un alibi pentru noaptea crimei.
Mi-a spus Matthews.
Oase ştie ceva.
E implicat în crimă. Ştii asta.
E un caz închis, Prody.
Dar e închis greşit.
Ceea ce înseamnă că ucigaşii sunt încă în libertate.
Eşti ok cu asta ?
Cred că suntem singuri acum...
Vreun voluntar ?
Te rog, nu face asta !
Nu ! Te rog !
Decizii, decizii...
Nu, nu ! Te rog !
Nu, nu ! Nu, nu !
- Nu. Nu. Nu. - Hei, e în regulă.
- Nu ! - Să facem o afacere.
- Te rog ! - Haide, controlează-te.
Respiră adânc...
Te rog !
... şi acceptă.
Aşa.
Foarte bine.
Te rog...
Nu o face pe fiica mea
să simtă durere.
Te implor.
Fără durere.
Orice trebuie să faci,
orice violenţă simţi în tine,
descarc-o pe mine.
Fă-mi mie.
Dar nu ei.
Vreau să te întreb ceva despre Sophie şi Hugo.
- Nu am legătură cu asta. - Dar îi cunoşteai.
Veneau la petrecerile tale.
Le vindeai droguri.
Ştii, aveau doar 18 ani când au murit.
Doi copii inocenţi.
Sophie şi prietenii ei au avut o întâlnire.
La o fermă.
Cu câteva săptămâni înainte să moară.
Şi ?
Şi au rănit pe cineva.
Rău.
ATENŢIE
ACEASTĂ ZONĂ E PROTEJATĂ DE TELEVIZIUNEA CU CIRCUIT ÎNCHIS
Ce dracului ?
Cât durează până vine poliţia ?
Da, ştiu că ai tăiat alarma, dar ei tot vin,
- nu-i aşa ? În cât timp ? - Şase minute.
Apoi te vor aresta.
Ştiu că eşti obişnuit ca poliţia să facă ce vrei
fiindcă eşti bogat şi alb, dar eu sunt unul dintre ei.
Orice le spun, o să rămână.
Şi chiar dacă nu reuşesc,
o să mă asigur personal că totul devine public şi neplăcut.
Sau pot să plec înainte să ajungă.
Şi asta...
Poate fi doar un accident.
Ce vrei ?
Aţi avut întâlniri. La ferma lui Hugo.
Dar într-o zi s-a întâmplat ceva.
Cineva a fost rănit.
- De ce contează ? - Fiindcă întreb eu.
Unde e ? Unde e soţia mea ?
Ar strica surpriza !
Te rog...
Te rog, spune-mi unde e.
Cam atât despre curajul
despre care generaţia voastră vorbeşte mereu.
- Acum... - Te rog...
Trebuie să fii un băiat bun şi să te duci acolo, lângă perete.
Du-te, acum. Du-te.
Te rog...
Ai grijă la cadavru.
Era o fată.
Hugo făcea sex cu ea.
Dar în secret.
Şi apoi a venit la fermă.
Hugo era beat. S-a enervat.
Credea că Sophie o să-şi dea seama că o înşela.
A început să fie răutăcios cu ea.
Voia să o facă să plece,
dar era prea cretină să-şi dea seama.
Şi apoi...
- Şi apoi, ce ? - Erau beţi.
- Credeau că e amuzant. - Nu am fost implicaţi.
Da, le-am spus să înceteze.
Ce s-a întâmplat ?
Unde e mama ?
Haide, Lucia.
Fii o fată bună.
Ce i-ai făcut ?
Du-te şi stai lângă tatăl tău.
Haide.
Au un grajd la fermă.
Să ţină aminalele.
Iar ei eu...
Au păcălit-o.
- Ţi-e frică ? - Te rog...
Hugo a început să-şi bată joc. Se dădea mare în faţa lui Sophie.
E ceva ce ar fi făcut Oase.
Hugo nu voia să facă nimic rău,
nu avea de gând,
dar Sophie râdea şi îl încuraja
şi i-a scăpat de sub control.
Ce legătură are cu crima de pe Terenul Măgarilor ?
Nu e ca şi cum ea i-a ucis. Era doar o fată.
Nu ar fi putut să-i ucidă pe Sophie şi Hugo.
Cum o cheamă ?
Oamenii o subestimează pe fiica mea.
De ce nu iei un loc, Lucia ?
Când era mai mică,
i-a distrus soţiei mele florile din grădină.
Apoi nu a recunoscut.
Am montat camere video, ca ea să nu mai facă asta.
Erau doar pentru noi.
Lucia a ucis o pisică fiindcă noi am făcut asta.
Trebuie să fie o glumă.
Psihiatrii ne-au spus că Lucia poate fi tratată de acasă,
dar am decis să o trimitem într-o instituţie psihiatrică,
fiindcă ne era ruşine.
A fost cea mai mare greşeală pe care am făcut-o.
S-a întors de zece ori mai rău.
Nu ne-am aşteptat.
Viaţa e plină de surprize.
Numele fetei e Lucia Anchor-Ferrers,
un nume de familie memorabil.
Şi se pare că l-am mai întâlnit.
Oliver Anchor-Ferrers e pe lista celor care au cumpărat inele.
Vrei să ghiceşti numele soţiei ?
- Presupun că nu e Matilda ? - Ba da.
Nu ştiu de ce "Jimmy" este o poreclă pentru "Oliver",
dar restul informaţiilor se potrivesc.
E inelul familiei Anchor-Ferrers, câinele familiei Anchor-Ferrers,
iar Lucia Anchor-Ferrers este una dintre ucigaşi.
Familia Anchor-Ferrerses este în Monmouthshire ?
Da, de ce ?
Menajera a fost dată dispărută în acea zonă.
Numele ei este Beca Van Der Bolt.
Mă duc acum la adresă.
Prody, trebuie să faci ceva pentru mine.
- Jack ? - Aşteaptă 30 de minute.
Dacă nu te sun înapoi, cheamă întâriri.
Din nou ?
Spune-le tot ce ştii despre acest caz.
Am încredere în tine.
Câinele trebuia să fie cu mine în cameră.
Ştiu.
Scuze. Era prea evident dacă...
Erau pături pentru ea acolo.
- Mâncare şi apă sub pat ! - Ştiu ! Ştiu.
S-a întors ?
Dacă e rănită ?
Îmi pare rău.
Sincer.
Şi te iubesc, dragă.
Şi eu te iubesc.
Uită-te la mine.
Restul a funcţionat bine, nu ?
Eşti fericită ?
Da.
Deşi aşteptam să îl ucid.
Distruge totul.
Stai puţin.
Unde e mama ? Trebuia să fie aici.
Trebuia să îi ucidem pe amândoi.
Da...
Trebuie să vorbim despre asta.
Despre ce ?
Mai întâi, e un mic detaliu pe care nu îl cunoşti.
Tatăl tău a ruinat apelul la bancă.
- Banii nu au fost transferaţi. - Ce dracului ?
- Nu am putut face nimic. - Era singura ta sarcină !
Nu e adevărat deloc.
Acum ce o să facem ?
Tatăl meu nu mi-a lăsat banii.
Fratele meu o să îi ia pe toţi.
- Ascultă... - Nu ! Ţi-am pus !
Tata i-a lăsat lui totul
fiindcă crede că eu nu mă descurc.
- Lucia... - Nu e corect !
Asultă-mă.
Bine, dragă ? Doar ascultă-mă.
Dacă nimeni nu primeşte banii acum,
fiindcă poate mama ta supravieţuieşte ?
Mama ta care nu a fost atât de rea precum tatăl tău,
dacă suntem sinceri.
E în pivniţă şi nu are nicio idee că eşti implicată
şi e uşor de controlat.
Şi după ce o convingi să schimbe testamentul,
ca să-ţi moşteneşti partea,
poate o să aibă un mic accident.
Şi poate apoi, puţin mai târziu,
ceva i se întâmplă lui Kiernan.
Avem nevoie de puţin mai multă răbdare decât credeam.
O să funcţioneze, cum am promis.
- Salut. - Salut.
Sunt detectivul Jack Caffery.
Kiernan Anchor-Ferrers.
Mă bucur să te cunosc.
O femeie a fost dată dispărută. O menajeră.
Beca Van Der Bolt ?
Nu. Beca ?
Vorbesc cu oamenii din cartier.
Aflu dacă ştiu ceva.
Dumnezeule...
Intră.
- Pot să te servesc cu un ceai ? - Da, mersi.
Nu ai un câine de pază, nu, dle Anchor-Ferrers ?
Pardon ?
Ah !
Bear.
Probabil e pe aici pe undeva.
Dar te rog, spune-mi Kiernan.
Aceia sunt părinţii tăi ?
Da.
"Matilda şi..."
Scrie "Jimmy" ?
Îl cheamă Oliver.
"Jimmy" a fost porecla lui când era tânăr.
A servit în unitatea militară "Royal Signals." Aşa îşi spuneau toţi.
Deci...
Beca Van Der Bolt.
Lucra pentru familia ta ?
Da.
Beca are grijă de acest loc de când suntem copii.
- Suntem ? - Eu şi sora mea.
Sora ta e acasă ?
E plecată. Dumnezeu ştie unde.
Lucia este...
a fost mereu mai...
problematică.
Sora mai mică ?
Da. 22.
Dacă Lucia are 22 acum,
înseamnă că era adolescentă când au avut loc
crimele de pe Terenul Măgarilor.
Le cunoştea pe victime ?
Nu vreau să fiu nepoliticos,
dar ce legătura are cu Beca ?
Nimic. Ai menţionat că Lucia e puţin problematică.
Mă întrebam dacă, poate,
a rămas traumatizată când Sophie şi Hugo au murit.
Nu erau prieteni.
Nu aveau acelaşi cerc de prieteni atunci ?
E păcat ce li s-a întâmplat.
Din ce am înţeles, Sophie şi Hugo erau nişte copii minunaţi.
Foarte amabili.
Mereu m-a deranjat această crimă.
Nu înţeleg cum un singur ucigaş putea să facă toate astea.
Mereu am crezut că au fost doi.
Miroase ceva ?
Nu ar trebui. Am dus gunoiul aseară.
Cunosc acest miros, dle Anchor-Ferrers.
E sânge ?
Lasă cuţitul !
Du-te dracului.
E în regulă. Sunt din poliţie.
Eşti unul din ei ! O să mă răneşti !
Trebuie să te îndepărtezi de fereastră.
Nu ! Nu !
O să sar, jur.
Prefer să sar şi să mor decât să te las să faci ce ai plănuit.
Poţi să-mi spui numele tău ?
Atât cer, doar numele tău.
Lucia Anchor-Ferrers.
Sunt detectivul Caffery.
Poliţia din Newport e pe drum.
Nu. Nu este...
Orice a fost plănuit aici a eşuat.
Poliţia o să vină în curând.
Câţi bărbaţi sunt ?
Doi.
Îl ştiu pe primul. Nu ştiu unde este celălalt.
E jos. E mort.
Nu poate fi. Te păcăleşte.
L-am ucis chiar eu. E mort.
Acum vino de la fereastră.
Haide, Lucia.
Nu vrei să se termine, nu ?
A fost prea distractiv.
Să vedem dacă pot să-mi dau seama.
Cel de la parter e iubitul tău ?
Iar cel de aici este
un prieten de-al său ?
Presupun că i s-au promis bani. O sarcină importantă.
Se întâmplă de multe zile, nu ?
Asta îţi place.
Tortura.
Tu şi iubitul tău
i-aţi torturat pe Sophie şi Hugo timp de săptămâni înainte să îi ucideţi.
Intraţi în casele lor. Îi speriaţi.
Le schimbaţi medicamentele. Le făceaţi poze.
- Nu uita filmele pentru adulţi. - Aşa e. Filmele pentru adulţi.
O mişcare bună.
Crezi că sunt nebună, nu ?
Nu sunt.
Obişnuiam să cred că cineva mă va salva
pentru că eram nefericită şi toată lumea vedea asta.
Dar nu s-a întâmplat niciodată.
Nu cu părinţii mei.
Colegii de la şcoală. Nimeni.
Au fost atât de multe momente
când dacă ceva ar fi fost diferit, poate...
Apoi am realizat
că nimeni nu te salvează dacă nu meriţi.
Nimeni nu te salvează dacă eşti un nenorocit.
Dacă eşti un nenorocit
de ce să nu intri în rol ?
Eşti doar malefică ?
Când vreau.
Tocmai am realizat ceva.
Trebuie să mă salvezi.
Eşti poliţist.
Şi trebuie să fiu salvată
fiindcă mă simt foarte sinucigaşă.
Dumnezeule, eşti jalnic.
Dacă aş încerca cu adevărat...
Am văzut cum fiica mea a părăsit casa
în noaptea crimei de pe Terenul Măgarilor.
Nu are un alibi.
Nu am spus niciodată poliţiei.
Nu i-am pus niciodată soţiei mele.
Nu am nicio scuză pentru comportamentul meu.
Dar sper că, prin moarte,
pot face cumva lucrurile mai bune.
Fie ca adevărul să iasă în sfârşit la suprafaţă.
Trebuie să punem astfel de oameni în închisoare.
Cui îi pasă cum ajung acolo.
Doamnă Anchor-Ferrers ?
Doamnă Anchor-Ferrers. Sunt de la poliţie, doamnă.
Sunt de la poliţie !
Ambii bărbaţi din casă au murit.
Minţi.
Sunt de la poliţie.
Nu ! Eşti unul din ei !
Nu sunt.
Vă promit.
Daţi-mi mâna.
Sunt aici să vă ajut, doamnă.
- Ajută-mă ! - V-am prins.
S-a terminat.
Am de ales. Pot să vă spun adevărul
despre moartea nepoatei dumneavoastră,
ce am aflat
şi deciziile pe care le-am luat.
Dar se poate să nu vă placă ce am ales să fac.
Sau pot să vă mint şi să vă spun că nu am găsit nimic.
Dar nu mi-ar plăcea asta.
Am decis să vă las să alegeţi.
Puteţi alege.
Dacă vreţi, vă spun ce am aflat.
Şi ce am făcut.
Persoana care mi-a ucis nepoata o să mai facă rău cuiva, vreodată ?
- Nu. - Ei bine, atunci
ce mai contează restul ?
I-ai găsit casa ?
Da.
Da, cred că da.
Am făcut ce ai cerut.
Câinele.
Familia.
S-a terminat.
Şi ai avut dreptate.
Spune-mi, te rog, ce s-a întâmplat cu fratele meu.
Omul care l-a bătut pe vecinul tău în închisoare...
Îl cunosc.
Şi ştiu că îmi spune adevărul.
Dar nu ar vorbi niciodată cu poliţiştii.
Ivan Penderecki îl urmărea pe fratele tău dinainte de răpire.
Plănuia să îl răpească pe Ewan când se întorcea de la şcoală.
Acea ceartă
pe care aţi avut-o în casa din copac...
i-a oferit o oportunitate să îl ia.
Dar s-ar fi întâmplat oricum.
Minţi. Doar spui aşa !
Când Ewan se întorcea de la şcoală,
trecea printr-un tunel scurt,
prin parcul de lângă casa ta.
De unde aş fi ştiut asta dacă nu spuneam adevărul ?
Ewan ar fi fost răpit oricum.
Nu e vina ta.
Ştiam că nu e un coşmar.
Era real.
Trebuia să spun ceva.
Dacă aş fi spus ceva,
poate nu s-ar fi întâmplat.
Dar s-a întâmplat.
Atunci trebuia să rămân.
Trebuia să fiu mai curajos.
Nu le-am spus niciodată părinţilor ce am văzut.
Credeam că o să am probleme.
Apoi m-am gândit că mi-am imaginat.
Câţi ani aveai, Jack?
Aveam opt ani.
Îţi aminteşti cât de tânăr erai ?
RAPORT CRIMINALISTIC
Era o amprentă pe jucărie ?
Da.
Se potriveşte cu cea a fratelui lui Jack ?
E identică.
Jucăria nici măcar nu a fost fabricată până în 2004.
Asta înseamnă că fratele lui Jack nu a fost ucis în 1998.
Înseamnă că ar fi fost în viaţă cel puţin până în 2004.
Poate şi mai mult.