Var det Minnet Kable, uten kobling til ungdommene,-
eller Bones?
Bones heter Jacob Adley.
Under Donkey Pitch-drapene satt han i varetekt i Bristol.
Minnet Kable er Donkey Pitch-morderen.
- Si hva du vet om broren min. - Nei.
Hva om jeg så ham i huset? Jeg kunne ha gjort noe.
To menn, som spiller politi, holder oss som gisler i huset.
I dag skal vi rømme!
Om dere kan komme dere ut, så forlat meg her.
Har du forstått hvem jeg er?
J eg vil ha ham tilbake. Jeg vil få hjem gutten min.
Ewan, er du her?
Ewan?
Vet du hva dette betyr?
Vi kan endelig snakke sammen.
Du kunne ikke få vite hemmeligheten. Du måtte spille rollen.
Så jeg måtte gjøre mye mens du sov.
Jeg tenkte du ville forstå det, men du gjorde ikke det.
Og de to politimennene, Honey og Molina...
Jeg visste at de var politi, våre ID-kort var basert på dem.
Men at de kom hit, hva var sjansen for det?
Jeg er lettet over at du vet det.
Du har sikkert mange spørsmål. Spør i vei.
- Det er ingen sjef? - Han finnes ikke, eller det er meg.
- Og du drepte... - Ja.
Hvorfor?
Først for at hun ikke skulle komme hit.
Men jeg kunne ha håndtert det dersom situasjonen hadde oppstått.
Oppsto? Hadde oppstått?
Uansett, så tror jeg at hun bare var oppvarming.
- For familien. - Du er en galning.
- Nei. - Jo.
Jeg er ikke psykisk syk.
Jeg ville ha visst det. Jeg jobbet på et galehus.
- Ikke drep meg, vær så snill. - Jeg planla ikke det.
Du kan dra nå om du vil det.
- Men da må du gå. - Helt greit.
Vil du gå til togstasjonen? Det vil ta flere timer.
Du vil være utslitt når du endelig kommer hjem til Stroud Green.
Tenk deg hva kjæresten din vil tro.
Jeg vil nødig dra henne inn i dette.
Særlig siden hun er full av hormoner.
Vi er enige.
Jeg kjører deg til togstasjonen når jeg er ferdig med familien.
Kanskje sent på ettermiddagen? Jeg må sove litt først.
Så...du vil drepe dem alle sammen?
De kan beskrive oss for politiet.
Det går ikke an. Nettopp.
Det må se ut som en mann tok familien som gisler,-
drepte dem og kom seg unna, men det er én ting.
Hushjelpen passer ikke inn i den fortellingen.
Vil du hjelpe kompisen din?
Dytt! Det er et trinn her. Bra.
Du virker ikke glad og var stille på kjøreturen.
Jeg er bekymret for at du bare er her-
fordi jeg antydet at jeg ville drepe din gravide kjæreste.
Ja.
Men ville jeg virkelig gjøre det?
Jeg vet ikke. Det er ikke viktig.
Det viktigste er hva du føler om meg.
Om du ikke liker meg, er det ikke vits å fortsette.
- Vi kan avslutte det her... - Nei, jeg må bare tilpasse meg.
Når det gjelder deg, føler jeg at du er veldig skarp.
- Takk. - Jeg har likt å være sammen med deg.
- Mener du det? - Ja.
Jeg vil hjelpe deg med å begrave henne.
Vi gjør det, så drar vi tilbake til huset og dreper familien.
Du må ikke hjelpe meg. Jeg vil gjøre det selv.
Siden vi er ærlige med hverandre...
Endelig.
...hva har familien gjort mot deg?
Det... Du må ikke tenke på det nå.
Du må fokusere på oppgaven.
- Er alt bra mellom oss? - Mer enn bra, det er topp.
Da vil jeg spørre deg om noe.
Hva synes du om "Doctor Who"?
Det er en omvisning i Cardiff-
til innspillingsstedene, slottene og alt sammen.
Jeg har villet gå, men hadde ikke noe følge.
Jeg vil ikke være en raring som sier: "Én billett, takk."
Det hadde vært flaut.
Jeg forstår. "The 13th Doctor" er det ikke alle som liker.
Du virker ikke som en feminist. Skal vi notere det i kalenderen?
- Ja. - Ellers glemmer vi det.
Kom nå.
Beca, det er tid for kniven.
Jeg hører mer om badeturen din. Detaljene er fantastiske.
Masse dop, en falsk krokodille og en haug med kuler.
- Var det alt, eller var det mer? - Pytonslanger.
Jeg lager ingen kaffe.
- Jeg ba ikke om det. - Jeg drar om 20 minutter.
Gjør jeg også det?
- Eller før. - Du hater at jeg er her.
Du må bare ikke få feil oppfatning.
- At du er typen som lager kaffe? - At jeg er forholdstypen.
Hør her. Jeg lager kaffen selv.
Jeg setter meg ned. Vi snakker om jobb, ikke noe annet.
Etter 20 minutter drar vi uten noe avskjedskyss.
Kaffen står der.
- Vil du ta en dusj? - Nei, det går bra.
Så Bones er ikke Donkey Pitch-morderen.
Da står du fast, ikke sant?
Kable er skyldig. Han bruker begge hender like godt.
Én av få som kunne ha begått drapene.
Om ikke det var to, høyrehendt og venstrehendt.
Herregud, Kable tilsto.
Du har sagt det et utall ganger.
Han kom inn en dag og snakket med dem han traff.
Han spurte faktisk etter meg.
Han hadde hørt meg på nyhetene og sa at jeg hørtes bra ut.
Men som vi har slått fast, er han ikke spesielt skarp.
- Så Minnet Kable spurte etter deg? - Ja, det gjorde han.
På grunn av nyhetene?
Kanskje kollegene misliker meg, men kameraet elsker meg.
Du lyver. Du pleide aldri å snakke foran kameraet.
Du svarte ikke på spørsmål, selv ikke i egne saker.
Robbie sa det. At sjefen var sexistisk som ikke tillot det.
Jeg var fortsatt på nyhetene. Han så meg.
Du sa at han hørte deg snakke, men han kunne ikke ha gjort det.
Hvordan kjenner du Minnet Kable?
Det er saken, hva? Det er dette du ikke har villet snakke om.
- Hva skjuler du? - Jeg skjuler ingenting.
Men denne gangen har du gått for langt. En tabbe.
- Hvorfor det? - Fordi jeg kjenner deg.
Jeg kjenner marerittet ditt.
Donkey Pitch-saken var kjørt fra starten.
Regnet hadde skylt vekk alle tekniske bevis.
Vitnene var dumme tenåringer som ikke sa noe.
Toppen av alt? Intet motiv. Dette ville aldri bli løst.
Jeg traff Kable i en annen sak. Han var bare et vitne, ikke viktig.
Så han spurte etter meg da han ville tilstå.
Jeg og Matthews godtok forklaringen. Vi satte Kable i varetekt.
Informerte familiene. Ga dem en avslutning.
En uke senere skrev jeg rapporten i den andre saken,-
der jeg traff Kable.
Jeg så på samtalene våre for å få en oversikt.
Han har alibi for drapskvelden. Kable tilsto for å få oppmerksomhet.
Folk gjør det iblant, særlig om de er mindre kloke.
Advokaten hans ville aldri finne alibiet,-
så jeg sa det ikke til Matthews eller noen andre.
Hva er poenget? Vi skal sette slike typer i fengsel.
Hvem bryr seg om hvordan? Den minen!
Neste gang jeg ser den, vil jeg klappe den vekk.
Du skal besøke Minnet Kable i fengselet i dag, hva?
Du må spørre om redet hans.
Mr. Kable, jeg heter Jack Caffery og er førstebetjent.
Du tilsto å ha drept de to ungdommene i Donkey Pitch.
Derfor sitter du her, ikke sant?
Da du gikk til politiet for å tilstå, snakket du med en kvinne.
Du kjente henne, hva? Hva snakket dere om?
Jeg vil ikke skape problemer for deg.
Jeg vil bare vite hva dere snakket om.
Hvorfor det?
Jeg tror at hun ikke liker deg. Jeg vil vite grunnen til det.
- Fordi jeg drepte de to ungdommene. - Nei.
Hun likte deg nok ikke før det heller.
Hun sa at du burde sitte inne, selv før Donkey Pitch.
Jeg var ikke ond før Donkey Pitch. Det var bare tanker.
Hvilke tanker?
Hun sa at man ikke fengsles for tanker.
Så jeg fortalte henne om dem.
Jeg sa at jeg stadig tenkte på dem.
Hvem tenkte du på, Mr. Kable?
Jeg dro ofte dit. For å titte.
Og for å ha disse tankene. Jeg likte å dra dit.
Var det en skole, Mr. Kable?
Eller en lekeplass? Var det dit du likte å dra?
Jeg sa ikke hvem jeg likte, for hun måtte ikke få dem vekk.
Jeg la en plan.
Jeg skulle ta hånd om dem.
Jeg ville holde dem sammen siden de var søstre.
Jeg ordnet et sted der de kunne sove.
Det var varmt.
Deres eget rede.
Men jeg kan ikke se dem lenger.
Fordi jeg sitter her inne. Men det er bra, ikke sant?
Bare kom deg i bilen og kjør herfra.
Ikke vær en dust. Ikke vær en dust.
For en dust.
Hør på meg, Mrs. Anchor-Ferrers. Jeg skal slippe deg løs.
Jeg vil få dere ut, deg og familien.
Men vi må være raske og svært stille.
Hva?
Med denne? Dumme ku.
Du drepte feil mann.
Takk, du sparte meg for bryderiet.
Det hadde blitt veldig ubekvemt. Vi hadde lagt planer sammen.
Riktig, jeg glemte det nesten. I dag er dagen du skal dø.
- Så omtenksomt. - Det er ikke noe bryderi.
- Jo, det er veldig snilt. - Mamma.
Da lar jeg dere være i fred.
- Hyggelig å treffe deg. - Like så.
Ok.
Jeg og min kone har en pause, men vi vil forsones.
Det virket bortkastet å leie et nytt sted.
Det er fint. Dere får vært sammen. Du vil sette pris på det en dag.
Det kunne ha endt ille.
- Det er ikke så farlig. - Takk.
Vil du avhøre Bones? Han ble tiltalt og løslatt.
Han har alibi for Donkey Pitch-drapene. Matthews sa det.
Bones vet noe. Han var innblandet i det som skjedde i Donkey Pitch.
Saken er avsluttet.
Med feil konklusjon, så morderne går løs.
Er det greit for deg?
- Noen frivillige? - Ikke gjør det!
- Nei, vær så snill! - Avgjørelser, avgjørelser.
Nei, vær så snill.
- Nei, nei! - Ok.
Sånn er det. Ro deg ned.
- Ta et dypt åndedrag og godta det. - Vær så snill.
Sånn ja. Veldig bra.
Du må ikke utsette datteren min for smerte.
Jeg ber deg. Ingen smerte.
Hva enn du må gjøre, denne volden du har i deg,-
få den ut på meg.
Gjør hva du vil med meg, men ikke noe mot henne.
Jeg vil spørre om Sophie og Hugo.
- Jeg var ikke innblandet. - Men du kjente dem.
De kom på festene. Du solgte dop til dem.
De var bare 18 da de døde, to uskyldige ungdommer.
Sophie og vennene hadde en sammenkomst på en gård.
- Et par uker før de døde. - Og?
De skadet noen skikkelig.
Hva i helvete?
Når kommer politiet hit?
Du koblet fra alarmen, men de kommer. Når?
Seks minutter. De vil arrestere deg.
Politiet gjør som du vil siden du er rik og hvit,-
men jeg er en av dem. De vil tro på det jeg sier.
Selv om det ikke fører til noe, vil det bli kjent og stygt.
Ellers kan jeg ha dratt når de kommer, og det var en ulykke.
- Hva er det du vil? - Dere holdt samlinger på Hugos gård.
En dag skjedde det noe, noen ble skadet.
- Hvorfor er det viktig? - Fordi jeg spør.
- Hvor er min kone? - Det vil ødelegge overraskelsen.
Vær så snill, si hvor hun er.
Du holder ikke fasaden som din generasjon snakker om.
Nå må du være flink gutt og stille deg ved den veggen.
- Nei. - Kom igjen.
Se opp for liket.
Det var en jente Hugo lå med, men i all hemmelighet.
- Så kom hun til gården. - Hugo var full og ble rasende.
Han trodde Sophie ville innse at han lå med henne.
Så han var slem mot henne. Han prøvde å få henne til å gå.
Hun var for dum til å ta hintet, og så...
- Hva? - De var fulle.
De syntes det var gøy. Vi gjorde ikke noe.
- Vi ba dem slutte. - Hva skjedde?
- Hvor er mamma? - Kom, Lucia. Vær en flink jente.
- Hva har du gjort mot henne? - Sett deg ved faren din. Gå nå.
Det er en innhegning på gården der dyr blir fanget.
De... lurte henne inn i den.
Hugo begynte å tulle, viste seg fram for Sophie.
Det var sånt som Bones gjorde.
Hugo ville ikke gjøre noe. Han ville egentlig ikke det.
Men Sophie lo og oppfordret ham, så dette utartet.
Hvordan angår dette Donkey Pitch?
Hun gjorde det ikke. Hun var ung.
Hun kunne ikke ha drept Sophie og Hugo.
Hva het jenta?
- Folk undervurderer datteren min. - Slå deg ned, Lucia.
Da hun var ung, ødela hun min kones blomster i hagen.
Hun nektet for det.
Vi satte opp kameraer så hun ikke skulle gjøre det igjen.
De var bare ment for oss.
Lucia drepte en katt da hun ble filmet, bare på trass.
Nå kødder du.
Psykiaterne sa at Lucia kunne behandles hjemme.
Men vi sendte henne på en psykiatrisk institusjon.
Fordi vi skammet oss.
Det var en svært stor feil.
Hun ble ti ganger verre.
- Den forventet jeg meg ikke. - Livet er fullt av overraskelser.
Jenta heter Lucia Anchor-Ferrers.
Et etternavn man husker, og jeg har sett det før.
Oliver Anchor-Ferrers har en ring. Vil du gjette hva kona heter?
- Er det Matilda? - Riktig.
Jeg vet ikke hvorfor Oliver kalles "Jimmy", men alt stemmer.
Anchor-Ferrers' ring og hund.
Lucia Anchor-Ferrers er én av Donkey Pitch-morderne.
Bor Anchor-Ferrers i Monmouthshire?
Ja, hvordan det?
Hushjelpen er meldt savnet. Hun heter Beca Van Der Bolt.
Jeg drar hjem til dem. Du må hjelpe meg med noe, Prody.
- Jack... - Vent i 30 minutter.
Har du ikke hørt noe, tilkaller du forsterkninger.
- Igjen? - Fortell dem alt om saken.
Jeg stoler på deg.
Hunden skulle være med meg i det lilla rommet.
Jeg vet det. Unnskyld, men det hadde blitt for tydelig om jeg...
Der lå det tepper til henne. Mat og vann under senga.
- Jeg vet det. - Har hun kommet tilbake?
- Hva om hun er skadet? - Jeg er virkelig lei for det.
- Jeg elsker deg, kjære. - Jeg elsker deg også.
Se på meg.
Resten gikk ganske bra, hva? Er du lykkelig?
Ja. Jeg så fram til å drepe ham.
Han ødelegger alt.
Vent, hvor er moren min?
Hun skulle være her. Vi skulle drepe begge to.
- Ja, vi må snakke om det. - Snakke om hva da?
Først er det en liten ting du ikke vet.
Faren din saboterte oppringningen til banken.
- Pengene ble ikke overført. - Hva?
- Det skjedde bare. - Det eneste du måtte gjøre.
Det virker ikke riktig.
Hva gjør vi nå? Pappa etterlater ikke noe til meg.
- Broren min får alt. - Hør her...
Nei, jeg sa det.
Pappa etterlater alt til ham fordi han tror jeg ikke takler det.
- Lucia... - Urettferdig.
Hør på meg, kjære. Du må høre på meg.
Kanskje ingen får pengene nå-
fordi moren din overlever.
Moren din var ikke så fæl som faren din.
Hun er på loftet og aner ikke at du var med på dette.
Hun er lett å kontrollere. Når hun har endret testamentet,-
vil du arve din andel. Så utsettes hun for en ulykke.
Og senere utsettes kanskje Kiernan for noe.
Vi må bare være litt mer tålmodige.
Alt ordner seg, akkurat som jeg lovet.
- Hei. - Hei, jeg er førstebetjent Caffery.
Kiernan Anchor-Ferrers, hyggelig å hilse på deg.
En kvinne er meldt savnet. En hushjelp, Beca Van Der Bolt.
Å nei. Beca?
Jeg forhører meg med folk i området.
- Jeg vil høre om noen vet noe. - Kjære min. Stig på.
- Kan jeg tilby deg en kopp te? - Ja takk.
Du har ikke akkurat noen vakthund.
Unnskyld?
Bear.
Hun er nok ute på en vandring.
Kall meg Kiernan.
- Er det foreldrene dine? - Ja.
- Matilda, og står det "Jimmy"? - Han heter Oliver.
"Jimmy" var fars kallenavn som ung.
Han tjenestegjorde i Royal Signals. De kaller seg det.
Nå, Beca Van Der Bolt, jobbet hun for familien din?
Ja, Beca har sett til stedet siden vi var barn.
- Vi? - Jeg og søsteren min.
- Er søsteren din hjemme? - Hun er ute et sted. Gud vet hvor.
Lucia har...
...alltid vært litt vanskelig.
- Yngre søster? - 22.
Om Lucia er 22 nå,-
ville hun vært tenåring under Donkey Pitch-drapene.
Kjente hun ofrene?
Ikke for å være frekk, men hvordan angår dette Beca?
Nei, men du sa at Lucia var vanskelig.
Kanskje hun ble traumatisert av dødsfallene til Sophie og Hugo.
- De var ikke venner. - Ikke i samme omgangskrets, hva?
Det var synd det som skjedde.
Etter det jeg har hørt var Sophie og Hugo noen flotte ungdommer.
Veldig snille.
Den forbrytelsen har alltid plaget meg.
Jeg trodde ikke at bare én morder kunne ha gjort det.
Det føles som om det må ha vært to.
- Er det noe som lukter her? - Det burde ikke det.
Jeg tømte søppelbøttene i går.
Jeg kjenner den lukten, Mr. Anchor-Ferrers.
Er det blod?
Slipp kniven. Slipp kniven!
Det går bra.
- Hei, jeg er politi. - Du er en av dem og vil skade meg.
Du må gå vekk fra vinduet.
Nei, jeg hopper.
Jeg faller heller i døden enn å la deg gjøre dette.
Kan du si hva du heter? Det er alt jeg ber om.
Lucia Anchor-Ferrers.
Jeg er førstebetjent Caffery. Newport-politiet er på vei.
- Nei, det var ikke... - Det dere planla har mislyktes.
Politiet kommer snart.
- Hvor mange menn er det her? - To.
Den ene. Jeg vet ikke hvor den andre er.
Han er nedenunder. Han er død.
- Nei, han lurer deg. - Jeg drepte ham. Han er død.
Kom tilbake fra vinduet. Kom, Lucia.
Du vil ikke at det skal være over. Det har vært gøy.
Kanskje jeg har forstått dette. Er fyren nedenunder kjæresten din?
Og dette er en venn av ham?
Han ble nok lovet penger. Dette var en stor oppgave.
Det har pågått i flere dager, hva?
Men du liker den delen, torturen.
Du og typen din torturerte Sophie og Hugo lenge før dere drepte dem.
Dere brøt dere inn, skremte dem, rotet med medisinene og tok bilder.
- Ikke glem pornoen. - Riktig, pornoen. Fin detalj.
Du tror at jeg er gal, hva? Jeg er ikke det.
Tidligere tenkte jeg at noen ville redde meg.
Jeg var veldig ulykkelig, og alle kunne se det.
Det skjedde aldri. Ikke foreldrene, ingen på skolen, ingen.
Om bare én ting hadde gått annerledes, så kanskje...
Men jeg innså at ingen redder deg om du ikke fortjener det.
Ingen redder deg om du er en dritt.
Om man er en dritt, hvorfor ikke gi etter for det?
- Så du er ond. - Med kontroll.
Jeg innså noe.
Du må redde meg. Du er purk.
Og jeg må virkelig reddes.
For jeg føler meg veldig, veldig suicidal.
Herregud, du er stusslig. Som om jeg ville prøve å...
"Jeg så at min datter dro på kvelden for Donkey Pitch-drapene."
"Hun har ikke noe alibi. Jeg sa det aldri til politiet."
"Jeg sa det aldri til min kone. Min oppførsel kan ikke unnskyldes."
"Men håpet er, at jeg i døden kan rette opp i dette på en måte."
"Måtte sannheten endelig komme for en dag."
Vi skal sette slike typer i fengsel.
Ingen bryr seg om hvordan.
Mrs. Anchor-Ferrers?
Mrs. Anchor-Ferrers, jeg er politi!
- De to i huset er døde. - Du lyver.
- Jeg er politi. - Nei, du er en av dem.
Nei, jeg sverger.
Ta hånden min. Jeg skal hjelpe deg.
- Nei! Hjelp! - Jeg holder deg.
Det er over. Det er over.
Jeg har et valg.
Jeg kan fortelle deg sannheten om ditt barnebarns død.
Hva jeg har funnet ut. Avgjørelsene jeg tok.
Kanskje du ikke vil like det jeg valgte å gjøre.
Ellers kan jeg lyve til deg og si at jeg ikke fant ut noe.
Men det virker ikke riktig.
Så det er opp til deg. Du får velge.
Om du vil, kan jeg si hva jeg fant ut...
...og hva jeg gjorde med det.
Vil den som drepte barnebarnet mitt skade noen igjen?
- Nei. - Så hva betyr resten egentlig?
- Fant du ut hvor hun hører hjemme? - Ja, jeg mener det.
Jeg har gjort det du ba om. Hunden. Familien.
Det er over, og du hadde rett.
Vennligst fortell meg hva du vet om det som skjedde med broren min.
Mannen som banket opp naboen din i fengsel...
Jeg kjenner ham.
Og jeg vet at han snakker sant,-
men han vil ikke prate med politiet.
Ivan Penderecki hadde forfulgt broren din før han bortførte ham.
Planen var å kidnappe Ewan på vei hjem fra skolen.
Den krangelen...
...som dere hadde i trehytta-
ga ham en uventet mulighet til å ta ham.
- Men det ville ha skjedd uansett. - Du lyver.
Da Ewan gikk hjem fra skolen, brukte han en kort tunnel-
som går gjennom parken ved dere.
Hvordan vet jeg det om jeg ikke snakker sant?
Ewan ville ha blitt tatt uansett.
Det er ikke din feil.
Jeg burde ha visst at det ikke var mareritt, men virkelighet.
Jeg burde ha sagt noe.
Om jeg hadde sagt noe, ville dette kanskje ikke ha skjedd.
Men det gjorde det.
Da burde jeg ha blitt. Jeg burde ha vært modigere.
Jeg fortalte aldri foreldrene mine hva jeg hadde sett.
Jeg trodde at jeg ville få trøbbel. Jeg tenkte at det var fantasier.
- Hvor gammel var du, Jack? - Jeg var åtte.
Husker du hvor ung man er da?
- Et fingeravtrykk på lekeroboten? - Ja, det stemmer.
- En match på Jacks bror? - Helt presis.
Leken ble ikke laget før i 2004.
Så Jacks bror ble ikke drept i 1998.
Det betyr at han var i live til 2004, kanskje lenger.
Tekst: Thomas Fagerlid Iyuno