Hvad giver mest mening? Kable som ikke kender de unge -
eller Bones, der kender dem?
Bones' rigtige navn er Jacob Adley.
Han sad varetægtsfængslet, da æselstaldsmordene fandt sted.
Minnet Kable er æselstaldsmorderen.
Fortæl mig, hvad du ved om min bror.
Hvis han var i vores hjem, og jeg så ham, kunne jeg have gjort noget.
To falske politifolk holder os som gidsler i vores hjem.
I dag er dagen, hvor vi undslipper!
Hvis du kan komme væk, så efterlad mig!
Har du regnet ud, hvem jeg er endnu?
Jeg vil have ham tilbage. Jeg vil have min baby hjem igen.
Ewan? Er du hernede?
Ewan?
Ved du, hvad det her betyder?
Det betyder, at vi endelig kan tale sammen.
Jeg kunne ikke afsløre det, da du skulle blive i rollen.
Jeg måtte gøre så mange ting, mens du sov.
Jeg troede, du ville lure mig, men det gjorde du ikke.
Og de to politifolk. Honey og Molina.
Jeg vidste, de var ægte, for jeg kopierede deres politiskilte.
Men så dukkede de op her? Hvad er sandsynligheden for det?
Jeg er så lettet over, at du ved besked.
Du må have så mange spørgsmål. Fyr løs.
- Er der ingen chef? - Han findes ikke. Eller han er mig.
Og du dræbte ...?
Ja.
Hvorfor?
Så hun ikke kom herhen.
Men det havde jeg nok håndteret, hvis situationen var opstået.
Opstået? Opstanden? Opståendet?
Nå men ... hun var nok bare min opvarmning.
- Inden familien. - Du er vanvittig.
- Nej. - Jo, du er.
Jeg er ikke mentalt syg.
Og jeg ville vide det. Jeg arbejdede på en galeanstalt.
- Slå mig ikke ihjel. - Det var ikke planen.
Du kan gå nu, hvis du vil.
- Men du må gå. - Intet problem.
Vil du gå? Helt hen til toget? Det vil tage flere timer.
Du vil være så udmattet, når du når hjem til Stroud Green.
Hvad vil konen ikke tænke?
Jeg vil så nødig trække hende ind i det her.
Slet ikke med alle de hormoner i kroppen.
Så er vi enige.
Jeg kører dig selv hen til toget, når jeg er færdig med familien.
Sen eftermiddag? Jeg må have lidt søvn først.
Alle sammen? Dræber du alle sammen?
De kan fortælle politiet, hvordan vi ser ud.
Det går jo ikke, vel? Præcis.
Det skal se ud, som om en mand tog familien som gidsler -
dræbte dem og stak af, men der er én ting.
Husholdersken passer ikke ind i den fortælling -
så kan du hjælpe din gamle ven?
Skub. Der er et trin. Ja.
Du ser ikke glad ud, og du var så stille under køreturen.
Jeg frygter, at du kun er her med mig nu -
fordi jeg hentydede til, at jeg ville dræbe din gravide kæreste.
Ja.
Men ... ville jeg gøre det?
Jeg er ikke sikker. Det er underordnet.
Det vigtige er, hvad du tænker om mig?
For hvis du ikke kan lide mig, er der ingen grund til at fortsætte.
- Så ender vi det her. - Nej, jeg tilpasser mig bare.
Jeg tænker om dig, at du er meget klog.
- Tak. - Og jeg har nydt vores tid sammen.
- Har du virkelig? - Ja, virkelig.
Og jeg vil hjælpe dig med at begrave hende.
Det gør vi, og så tager vi tilbage og dræber familien.
Det har jeg ikke brug for hjælp til. Jeg vil selv gøre det.
Eftersom vi er ærlige over for hinanden ...
Endelig.
... hvad har familien så gjort dig?
Nå ... det.
Ja ... tænk ikke på det lige nu.
- Du skal fokusere på opgaven her. - Ja.
- Men er alt fint mellem os? - Mere end fint. Det er skønt.
Så har jeg ét spørgsmål til dig.
Hvad synes du om "Doctor Who"?
Der er nemlig en rundvisning i Cardiff -
hvor man ser optagelsesstederne og slottene.
Jeg ville så gerne derhen, men havde ingen at tage med.
Og jeg vil ikke være en særling, der kommer alene.
Det ville være så pinligt.
Hør, jeg ved godt, "13th Doctor" ikke var alles kop te.
Du slår mig ikke som feminist, men lad os nu bare aftale noget.
- Ja. - Ellers glemmer vi det.
Kom så.
Åh, Beca. Nu skal der skæres op.
Jeg hører om din svømmetur. Detaljerne er fantastiske.
Masser af stoffer, falsk krokodille og masser af kugler.
- Var det alt? - Pytonslange.
Jeg laver ikke kaffe.
- Det bad jeg ikke om. - Jeg går om 20 minutter.
- Så gør jeg vel også? - Hvis ikke før.
Du hader, at jeg er her.
Du skal bare ikke tro noget.
- At du er typen, der laver kaffe? - At jeg er hjemmetypen.
Hør her. Jeg laver selv en kop kaffe.
Så sætter jeg mig ved dig, og så taler vi kun om arbejde.
Og om 20 minutter går vi begge. Jeg vil end ikke kysse dig farvel.
Kaffen er derovre.
Vil du have et bad?
Ellers tak.
Så Bones er ikke æselstaldsmorderen.
Så er du endt i en blindgyde, ikke?
Kable er skyldig, Jack. Han er ligehåndet.
Kun få personer kunne have begået de mord.
Medmindre det var to. En højre- og en venstrehåndet.
Kors. Kable tilstod.
Ja, det har du nævnt. En del gange.
Han kom bare ind fra gaden og talte til dem, der var til stede.
Han spurgte faktisk efter mig.
Han havde set mig i nyhederne og syntes, jeg lød flink.
Han er jo ikke ligefrem særlig klog.
- Spurgte Minnet Kable efter dig? - Ja.
På grund af nyhederne?
Mine kolleger kan ikke lide mig, men kameraet elsker mig.
Du lyver. Du plejede ikke at tale på kamera.
Du besvarede aldrig spørgsmål end ikke i egne sager.
Robbie fortalte, at din chef var et sexistisk svin.
Jeg var stadig i nyhederne. Han så mig.
Du sagde, at han hørte dig tale, men det kan ikke passe, vel?
Så hvordan kender du Minnet Kable?
Det er det her, ikke? Det er det, du ikke ville tale om.
- Hvad har du skjult? - Jeg skjuler intet.
Men nu er du gået for vidt. Det er en stor fejl.
- Hvorfor? - For nu kender jeg dig.
Jeg kender dit mareridt.
Æselstaldssagen var forpurret fra starten af.
Regnen skyllede samtlige beviser væk.
Vidnerne var dumme teenager, der intet sagde.
Og der var intet motiv. Sagen ville aldrig blive opklaret.
Jeg mødte Kable gennem en anden sag. Han var bare et vidne.
Men derfor spurgte han efter mig, da han ville tilstå.
Matthews og jeg accepterede forklaringen og tilbageholdt ham.
Vi gav familierne besked. De fik forløsning.
En uge senere skrev jeg rapport på den anden sag -
hvor jeg havde mødt Kable.
Jeg gennemgik vores snak og samlede trådene.
Han havde et alibi på mordnatten. Kable tilstod for at få opmærksomhed.
Det gør folk indimellem, hvis de ikke er så kloge.
Hans advokat ville aldrig finde det alibi -
så jeg sagde intet til Matthews eller nogen andre.
For hvorfor? Vi skal jo sætte den slags folk bag tremmer.
Det er lige meget hvordan.
Det blik!
Næste gang, jeg ser dig, tørrer jeg det blik af dit ansigt.
Du skal tale med Minnet Kable i fængslet i dag, ikke?
Husk at spørge til hans rede.
Mr. Kable, jeg er Jack Caffery. Jeg er kriminalassistent.
De tilstod mordene på de to unge ude ved æselstalden.
Derfor sidder De fængslet. Ikke sandt?
Da De opsøgte politiet, talte De med en kvinde.
Men De kendte hende allerede. Hvad talte I to om?
Hør, jeg vil ikke få Dem i vanskeligheder.
Jeg vil bare vide, hvad De og kvinden talte om.
Hvorfor?
Jeg tror ikke, hun kan lide Dem, og jeg vil bare vide hvorfor.
- Fordi jeg dræbte de to unge. - Nej.
Jeg tror, at hun ikke kunne lide Dem før det.
Hun sagde, at De burde sidde fængslet selv før æselstaldsmordene.
Men jeg var ikke slem før det. Det var bare tanker.
Hvilke tanker?
Hun sagde, at man ikke røg i fængsel på grund af tanker.
Så jeg fortalte hende om dem.
Jeg fortalte hende, at jeg tænkte konstant på dem.
Hvem tænkte De på, mr. Kable?
Jeg kom der ofte. For at se på.
For at have tankerne. Jeg kunne godt lide at komme der.
Var det en skole, mr. Kable?
Eller en legeplads? Kunne De lide at tage derhen?
Jeg ville ikke sige, hvem jeg kunne lide -
for hun måtte ikke fjerne dem.
Jeg havde en plan.
Jeg ville tage mig af dem.
Jeg ville holde dem sammen, da de var søstre.
Jeg lavede et sted, hvor de kunne sove.
Der var varmt.
Det var deres egen rede.
Men jeg kan ikke længere se dem.
Fordi jeg er herinde. Men det er godt, ikke?
Sæt dig nu ind i bilen, og kør væk.
Vær ikke en idiot. Vær ikke en idiot.
Du er sådan en idiot.
Mrs. Anchor-Ferrers, hør her. Jeg slipper Dem fri.
Jeg får Dem væk herfra. Dem og familien.
Men vi skal være hurtige og meget stille.
Hvad?
Med den her? Din dumme ko.
Du dræbte den forkerte.
Jamen tak. Nu slipper jeg for besværet.
Det havde været så akavet. Vi havde lagt planer.
Nå, ja. Jeg havde nær glemt det. I dag er dagen, hvor du dør.
- Det er meget betænksomt. - Det er intet besvær.
- Men det er det. Meget sødt. - Mor.
Nå, jeg lader jer være.
- Det var rart at møde dig. - Ja, i lige måde.
Godt så.
Konen og jeg tager en lille pause, men vi skal nok løse det.
Det var ikke det værd at leje et andet sted at bo.
Det er fint. I tilbringer tid sammen. Det bliver du glad for en dag.
Det kunne være gået meget værre.
- Det er ikke så slemt. - Tak.
Skal du afhøre Bones? Han blev sigtet og løsladt.
Han har et alibi for mordnatten. Det sagde Matthews.
Bones ved noget.
Han er indblandet i æselstaldsmordene.
Sagen er afsluttet, Prody.
Men på forkert vis. Morderne er stadig derude.
Er det i orden med dig?
- Melder nogen sig frivilligt? - Gør det ikke!
- Lad være! - Beslutninger.
Nej, lad være.
- Nej. Lad være. - Hallo. Okay.
- Jeg beder dig! - Hør her. Kom så. Fald ned.
Træk vejret dybt.
- Og acceptér det. - Jeg beder dig.
- Sådan der. Meget fint. - Jeg beder dig.
Lad ikke min datter føle nogen smerte.
Jeg trygler dig. Ingen smerte.
Hvad end du er nødt til at gøre, og hvilken vold du har i dig -
så lad det gå ud over mig.
Gør alt ved mig, men bare ikke hende.
Jeg vil spørge til Sophie og Hugo.
- Jeg har intet med det at gøre. - Men du kendte dem.
De kom til dine fester. Du solgte dem stoffer.
De var kun 18 år. da de døde. Et par uskyldige unge.
Sophie og hendes venner mødtes. Ude på en gård.
- Nogle uger før de døde. - Og?
Og de gjorde en person fortræd. Det var slemt.
Hvad fanden?
Hvor lang tid går der, før politiet er fremme?
- Alarmen er stoppet, men hvor længe? - Seks minutter.
De anholder dig.
Du er vant til at få din vilje med politiet, da du er rig og hvid -
men jeg er faktisk én af dem, og de lytter til mig.
Selv om der intet sker, sikrer jeg, at det bliver offentligt og grimt.
Eller også er jeg væk, når de kommer, og så var det her bare et uheld.
- Hvad vil du? - I mødtes alle ud på Hugos gård.
Men en dag skete der noget. Nogen kom til skade.
- Hvorfor er det af betydning? - Fordi jeg spørger.
- Hvor er hun? Hvor er min kone? - Det ville ødelægge overraskelsen.
Vær sød at fortælle mig, hvor hun er.
Hvad blev der af den ro, jeres generation altid taler om?
Nå, nu skal du være en god dreng og gå hen til væggen.
- Åh nej. - Kom så.
Pas på liget.
Der var en pige. Hugo havde knaldet hende i hemmelighed.
- Så dukkede hun op på gården. - Hugo var fuld og flippede ud.
Han tænkte, Sophie ville opdage, at han havde knaldet hende.
Så han var ond ved hende, så hun ville gå.
Men hun var for dum til at fatte det. Og så ...
- Hvad så? - De var fulde.
De syntes, det var sjovt. Vi deltog ikke.
- Vi bad dem stoppe. - Hvad skete der?
- Hvor er min mor? - Hold nu op. Vær en god pige.
- Hvad har du gjort ved hende? - Sæt dig ved din far. Kom så.
Der var en indhegning på gården. Til dyr og sådan noget.
De lokkede hende derind.
Hugo begyndte at lave sjov. Han førte sig frem over for Sophie.
Det var sådan noget, Bones ville gøre.
Hugo gjorde det ikke med vilje. Han ville ikke gøre det -
men Sophie lo og opmuntrede ham, og han tabte den.
Hvad har det her med æselstaldsmordene at gøre?
Hun gjorde det jo ikke. Hun var bare en pige.
Hun kunne bogstavelig talt ikke have dræbt Sophie og Hugo.
Hvad hed pigen?
- Folk undervurderer min datter. - Sid ned, Lucia.
Som yngre ødelagde hun min kones blomsterbed i haven.
Hvilket hun efterfølgende benægtede.
Vi satte kameraer op for at afskrække Lucia fremover.
De blev kun sat op til eget brug.
Lucia dræbte en kat, mens hun blev filmet, i trods.
Det er fandeme løgn.
Psykiatere fortalte os, Lucia kunne blive behandlet hjemme.
Men vi valgte at sende hende på psykiatrisk hospital.
Fordi vi skammede os.
Det var vores største fejltagelse.
Hun vendte tilbage og var ti gange værre.
Den havde jeg ikke set komme.
Livet er fuldt af overraskelser.
Pigen hedder Lucia Anchor-Ferrers.
Et mindeværdigt efternavn, og jeg har set det før.
Oliver Anchor-Ferrers er på listen over ring-ejere.
- Gæt, hvad konen hedder. - Det er vel ikke Matilda?
Jo. Jeg aner ikke, hvorfor Jimmy er kælenavn for Oliver -
men resten stemmer.
Det er familiens ring og hund.
Og Lucia Anchor-Ferrers er mindst én af æselstaldsmorderne.
Bor Anchor-Ferrers i Monmouthshire?
Ja, hvorfor?
Husholdersken der er forsvundet. Beca Van Der Bolt.
Jeg er på vej derhen nu. Du skal gøre noget for mig.
- Jack ... - Vent 30 minutter.
Hører du ikke fra mig, så tilkald forstærkning.
Igen?
Fortæl dem alt, du ved om sagen. Jeg stoler på dig.
Min hund skulle have været med mig inde på værelset.
Det ved jeg. Undskyld. Det havde været åbenlyst, hvis ...
Der var tæpper til hende. Mad og vand under sengen.
- Jeg ved det. - Er hun kommet tilbage?
- Hvad hvis hun er kommet til skade? - Jeg er ked af det. Det er jeg.
Og jeg elsker dig, skat.
Jeg elsker også dig.
Kig på mig.
Resten gik ganske fint, ikke? Er du glad?
Ja. Selv om jeg så frem til at dræbe ham.
Han ødelægger alt.
Vent lidt. Hvor er min mor?
Hun skulle være her. Vi skulle dræbe dem begge.
- Ja. Det må vi have en snak om. - Om hvad?
Der er en lille ting, som du ikke ved noget om.
Din far forkludrede opkaldet til banken.
- Pengene blev ikke overført. - Hvad?
- Jeg kunne intet gøre. - Det var din ene opgave.
Det føles ikke som en korrekt udtalelse.
Hvad gør vi nu? Min far efterlod mig ikke pengene.
- Min bror får alt. - Bare ...
Nej. Jeg sagde det til dig.
Min far efterlod alt til ham, da jeg ikke "kunne håndtere det".
- Lucia ... - Det er ikke fair.
Lyt til mig, okay, skat? Bare lyt til mig.
Hvad hvis ingen får pengene lige nu -
fordi din mor måske overlever.
Hun var aldrig så slem som din far, hvis vi skal være helt ærlige.
Hun er oppe på loftet og aner ikke, at du er med i det her.
Hun er let at kontrollere, så når du får hende til at ændre testamentet -
så du arver din andel, kommer hun måske ud for en lille ulykke.
Og senere sker der måske noget med Kiernan.
Vi skal bare have lidt mere tålmodighed.
Det hele skal nok gå. Lige som jeg lovede.
- Hej. - Hej.
Kriminalassistent Jack Caffery.
Kiernan Anchor-Ferrers. Godt at møde Dem.
En kvinde er meldt savnet. Husholderske. Beca Van Der Bolt.
Åh nej. Beca?
Jeg taler med folk i området.
- For at høre om folk ved noget. - Du godeste. Kom indenfor.
- Vil De have lidt te? - Ja tak.
Det er ikke en vagthund, mr. Anchor-Ferrers.
Hvabehar?
Bear.
Hun løber sikkert rundt et sted.
Men kald mig Kiernan.
- Er det Deres forældre? - Ja.
- Matilda og ... står der Jimmy? - Det er faktisk Oliver.
"Jimmy" var fars kælenavn som ung.
Han gjorde tjeneste i Royal Signals. De kaldte sig selv det.
Nå, Beca Van Der Bolt. Arbejdede hun for Deres familie?
Ja. Beca har passet stedet, siden vi var børn.
- Vi? - Min søster og jeg.
- Og er din søster hjemme? - Hun er ude. Gud ved hvorhenne.
Lucia har ...
... altid været lidt problematisk.
- Lillesøster? - 22.
Hvis Lucia er 22 år nu -
ville hun have været teenager, da æselstaldsmordene fandt sted.
Kendte hun ofrene?
Jeg vil ikke være uforskammet, men hvad har det med Beca at gøre?
Intet. De nævnte, at Lucia var lidt problematisk.
Hun blev måske traumatiseret, da Sophie og Hugo døde.
De var ikke venner.
Havde de ikke samme omgangskreds?
Det er en skam, hvad der skete med dem.
Jeg kan forstå, at Sophie og Hugo var gode personer.
Virkelig søde.
Den forbrydelse har altid gået mig på.
Jeg forstod ikke, hvordan én morder kunne gøre alt det.
Det føles, som om der måtte have været to.
- Er der noget, der lugter? - Det burde der ikke være.
Jeg gik ud med skraldet i går.
Jeg kender den lugt, mr. Anchor-Ferrers.
Er det blod?
Smid kniven. Smid kniven.
Alt er fint.
- Alt er okay. Jeg er fra politiet. - Du er en af dem.
- Træd væk fra vinduet. - Nej!
Jeg springer.
Jeg vil hellere dø end at lade dig gøre, hvad du har planlagt.
Fortæl mig i det mindste dit navn. Det er alt, jeg spørger om.
Lucia Anchor-Ferrers.
Kriminalassistent Caffery. Newport County Politi er på vej.
- Nej, det ... - Alle planer er gået i vasken.
Politiet er her snart.
Hvor mange mænd er der?
To.
Det er den ene. Jeg ved ikke, hvor den anden er.
Han er nedenunder. Han er død.
- Nej. Han snyder dig. - Jeg dræbte ham selv. Han er død.
Kom ind fra vinduet. Kom så, Lucia.
Du vil ikke have, at det ender, vel?
Det har været alt for sjovt.
Lad mig se, om jeg kan greje den.
Er fyren nedenunder din kæreste?
Og er ham her hans ven?
Jeg formoder, han blev lovet penge. Det var et vigtigt job.
Og det har stået på i dagevis, ikke?
Men det kan du jo lide. Torturen.
Du og kæresten torturerede Sophie og Hugo i ugevis, før I dræbte dem.
I brød ind i deres hjem, skræmte dem -
pillede ved deres medicin, tog billeder.
- Glem ikke pornoen. - Det er rigtigt. Fin detalje.
Du tror, at jeg er gal, ikke? Det er jeg ikke.
Jeg plejede at tro, at nogen ville redde mig.
For jeg var så ulykkelig og vidste, at alle kunne se det.
Men det skete aldrig.
Ikke mine forældre eller de andre på skolen. Ingen.
Hvis bare én ting var gået anderledes, så måske ...
Men så indså jeg, at ingen redder én, hvis man ikke fortjener det.
Ingen redder én, hvis man er et røvhul.
Så hvis man er et røvhul, hvorfor så ikke være det?
- Du er altså bare ond? - Med handlekraft.
Jeg har lige indset noget.
Du skal redde mig. Du er jo betjent.
Og jeg har virkelig brug for at blive reddet.
For jeg føler mig super duper selvmorderisk.
Kors, du er ynkelig. Som om jeg ville prøve at ...
"Jeg så min datter gå hjemmefra den nat, mordene fandt sted."
"Hun har intet alibi."
"Jeg fortalte det aldrig til politiet."
"Jeg fortalte det aldrig til min kone."
"Intet kan undskylde min opførsel."
"Men jeg håber, at jeg i døden kan gøre det godt igen."
"Må sandheden endelig blive kendt."
Den slags mennesker bør fængsles.
Det er underordnet hvordan.
Mrs. Anchor-Ferrers?
Mrs. Anchor-Ferrers, jeg er fra politiet.
- De to mænd derinde er døde. - Du lyver.
- Jeg er fra politiet. - Nej, du er en af dem.
- Nej. Det lover jeg Dem. - Nej.
Tag min hånd. Jeg er kommet for at hjælpe Dem.
- Nej! Hjælp mig! - Jeg har Dem.
Det er ovre. Det er ovre.
Jeg har et valg.
Jeg kan fortælle Dem sandheden bag Deres barnebarns død.
Hvad jeg har fundet ud af. De beslutninger jeg har truffet.
Men De vil måske ikke kunne lide, hvad jeg valgte at gøre.
Eller også kunne jeg lyve og sige, at jeg intet fandt.
Men det føles ikke rigtigt for mig.
Så jeg lader det være op til Dem. De får lov til at vælge.
Hvis De ønsker det, fortæller jeg, hvad jeg fandt ud af.
Og hvad jeg gjorde ved det.
Vil den, der dræbte mit barnebarn, gøre nogen fortræd igen?
- Nej. - Jamen ...
Hvilken forskel gør resten så?
- Har De fundet hendes hjem? - Ja, det tror jeg.
Jeg har gjort, hvad du bad om. Hunden. Familien.
Det er ovre nu. Og du havde ret.
Så vær sød at fortælle mig, hvad der skete med min bror.
Manden, der tævede din nabo i fængslet ...
Jeg kender ham.
Og jeg ved, hvad han fortæller mig, er sandt -
men han vil aldrig tale med politiet.
Ivan Penderecki stalkede din bror, før han bortførte ham.
Han havde planlagt at bortføre Ewan på vej hjem fra skole.
Skænderiet -
som I havde i træhuset -
gav ham en uventet mulighed for at tage ham.
- Men det var sket uanset hvad. - Du lyver.
Da Ewan gik hjem fra skole, gik han gennem en kort tunnel -
der gik gennem parken nær jeres hjem.
Hvordan ved jeg det, medmindre jeg taler sandt?
Ewan ville være blevet taget uanset hvad.
Det er ikke din skyld.
Jeg burde have vidst, at det ikke var et mareridt.
At det var virkeligt.
Jeg skulle have sagt noget.
Hvis jeg havde sagt noget, ville intet af det måske være sket.
Men det gjorde det.
Så burde jeg være blevet. Jeg burde have været mere modig.
Jeg fortalte aldrig mine forældre, hvad jeg havde set.
Jeg troede, jeg ville få problemer.
Og så troede jeg, at det var min fantasi.
- Hvor gammel var du, Jack? - Jeg var otte år.
Husker du, hvor ungt det er?
- Var der fingeraftryk på legetøjet? - Ja.
- Og det matchede Jacks bror? - Et præcist match.
Det legetøj blev først produceret i 2004.
Så blev Jacks bror ikke dræbt i 1998.
Så var han i live indtil 2004. Måske længere.
Tekster: Louise Tang Iyuno