Кой е логичният убиец - Кейбъл, който няма връзка с децата,
или Боунс, който ги е познавал?
Боунс се казва Джейкъб Адли.
По време на убийствата е бил в участъка в Бристол.
Минет Кейбъл е убиецът от Магарешкия рай.
Кажи ми какво знаеш за брат ми. - Няма.
Ами ако е бил в дома ни и аз съм го видял?
Можех да направя нещо.
Двама мъже, представящи се за полицаи,
ни държат за заложници в собствения ни дом.
Днес ще избягаме!
Ако имаш възможност да избягаш,
искам да ме оставиш тук!
Вече досети ли се кой съм?
Искам да се върне!
Балъм, Лондон, 1998 г.
Искам да ми върнат детето!
Чук-чук
Юън? Долу ли си?
Юън!
В Ъ Л К
Знаеш ли какво означава това?
Означава...
По романа "Вълк" на Мо Хейдър
... че най-после можем да си говорим!
Не можех да ти разкрия тайната, не исках да излизаш от роля,
съответно трябваше да свърша много неща, докато ти спеше.
Все си мислех, че ще се досетиш, но ти наистина не разбра.
А двамата следователи - Хъни и Молина...
Знаех, че са истински ченгета,
подправих полицейските им карти,
но да се появят тук? Какъв е шансът?!
Толкова ми олекна, че вече знаеш.
Сигурно имаш много въпроси.
Хайде, стреляй.
Значи... няма шеф?
Не е истински. Тоест... аз съм шефът.
А ти... ти си убил...
Да. - Защо?
Идеята беше да не дойде в къщата,
но честно казано, щяхме да решим този проблем,
ако се беше породил.
Зародил? Породил? Заредил?
Както и да е.
Всъщност беше нещо като загрявка
преди семейството. - Ти си откачалка.
Не съм. - Да, откачалка си.
Не съм душевноболен!
Щях да знам, ако бях.
Работил съм в лудница.
Моля те, не ме убивай. - Не планирах да те убия.
Всъщност...
... може да си вървиш, ако искаш, но ще трябва да ходиш пеша.
Не е проблем. - Пеша чак до жп гарата?
Ще вървиш часове наред.
Ще бъдеш изтощен, когато най-после стигнеш в Страуд Грийн.
Какво ще си помисли твоята госпожа?!
Не искам да я въвличаме в тази каша.
Особено с тези бушуващи хормони.
Значи се договорихме. Лично ще те закарам до гарата,
като приключим със семейството.
Вероятно ще е късния следобед.
Първо трябва да поспя.
Всички те...
Ще ги убиеш ли?
Може да кажат на полицаите как изглеждаме,
а това няма да е добре, нали?
Именно. Трябва да изглежда така, сякаш са били взети за заложници,
били са убити, а убиецът е избягал.
Но има един проблем.
Домашната помощница не се вписва в тази картинка.
Затова...
Би ли помогнал на своето другарче?
Внимавай, има стъпало. Да.
Не изглежда доволен, а по пътя насам беше доста мълчалив...
Притеснявам се, че си с мен
само защото намекнах, че ще убия бременната ти приятелка.
Да.
Истината е, че бих го направил.
Е, не съм сигурен. Не е важно.
Важното е какво мислиш за мен.
Честно казано, ако не ме харесваш, няма смисъл да продължаваме.
Може да приключим веднага и... - Не, няма нужда.
Още се адаптирам, това е.
По отношение на теб смятам,
че си изключително умен. - Благодаря.
Беше ми приятно да прекарвам време с теб.
Наистина ли? - Да, честно.
И наистина искам да ти помогна...
... да я заровиш. После ще се върнем в къщата и...
... ще убием семейството. - Нямам нужда от помощ с това.
Иска ми се да го свърша сам.
След като...
... си говорим открито... - Най-после!
Какво точно са ти сторили тези хора?
А, относно това ли?
Да, сега недей да мислиш за това.
Искам да се съсредоточиш. - Добре.
Но между нас всичко е наред, нали? - О, повече от наред е.
Изобщо не ти се сърдя.
Тогава имам един въпрос към теб.
Какво мислиш за "Доктор Ху"?
В Кардиф правят тематична обиколка
по местата на снимките, замъците и т.н.
От цяла вечност се каня да отида, но нямаше с кого.
Не искам да бъда от онези откачалки,
които ходят самички. Би било голям срам.
Да, разбирам.
Доктор номер 13 не допадна на всички,
а ти не ми приличаш на феминист,
но все пак ще е приятен спомен и за двама ни.
Да. - Иначе може да се забравим.
Хайде!
О, Бека...
Време е за малко кълцане.
Всички говорят за снощното ти плуване.
Подробностите са страхотни.
Доста дрога, изкуствени крокодили...
И ужасно много куршуми.
Това ли е всичко, или пропускам нещо?
Имаше и питон.
Няма да ти направя кафе. - Не съм те молил.
И излизам след 20 минути. - Значи и аз излизам след 20 минути.
Ако и по-малко.
Много те дразни, че съм тук.
Не искам да си вадиш погрешни изводи.
Че си от типа жени, които правят кафе ли?
Че съм от типа жени, които създават дом.
Имам идея - сам ще си направя кафе.
После ще седна при теб и ще поговорим по работа.
Други теми са забранени. След 20 минути и двамата ще излезем.
Дори няма да те целуна за довиждане.
Кафето е ето там.
Искаш ли да се изкъпеш?
Няма нужда.
Значи твоят човек Боунс не е убиецът от Магарешкия рай.
Май удари на камък, а?
Кейбъл е виновен, Джак. Амбидекстър е
и е сред малцината, способни да извършат убийствата.
Освен ако не са били двама души - десняк и левичар.
О, за бога!
Кейбъл направи самопризнания. - Да, вече ми каза.
Няколко десетки пъти.
Значи един ден е дошъл от улицата
и си е казал всичко, а?
Всъщност беше дошъл конкретно при мен.
Да, чул ме по новините и съм му се сторила мила.
Вече установихме, че не е особено умен.
Да.
Значи Минет Кейбъл е търсел конкретно теб, така ли?
Да. - Заради новините ли?
Е, колегите ме ненавиждат, но камерата ме обожава.
Лъжеш.
Никога не си говорила пред камера.
Не си отговаряла на въпроси дори по своите разследвания.
Роби ми каза, че шефът ти бил сексист и не ти разрешавал.
Все пак постоянно ме даваха по новините, явно ме е видял.
Каза, че те е чул да говориш, но това е невъзможно, нали?
И така - откъде познаваш Минет Кейбъл?
О, напипах болното място, за което не искаш да говориш.
Какво криеш? - Не крия нищо,
но този път ти прекали.
Голяма грешка. - Защо?
Защото вече те познавам.
Знам за кошмарите ти.
Случат в убийствата беше прецакан още изначално.
Дъждът беше отмил всички възможни улики.
Свидетелите бяха тъпи тийнейджъри, които отказваха да говорят.
А за капак - липсваше мотив.
Случаят щеше да остане неразкрит.
Попаднах на Кейбъл при друго разследване.
Беше свидетел, нищо особено.
Затова е потърсил лично мен, като дойде да направи самопризнания.
Аз и Матюс му снехме показания.
После го арестувахме, уведомихме семействата, дадохме им утеха.
Седмица по-късно седнах да пиша доклад по случая,
в който се запознах с Кейбъл.
Зачетох се в разпита му, започнах да навързвам нещата...
Оказа се, че има алиби за нощта на убийствата.
Беше направил самопризнания, за да привлече внимание.
Някои хора го правят, особено по-глуповатите.
Адвокатът му нямаше да се усети за алибито,
затова не казах нито на Матюс, нито на когото и да било.
Какъв е смисълът?
Мястото на хора като него е в затвора.
На кого му пука как сме го прибрали?
Не! Този поглед...
При следващата ни среща няма да ме гледаш така.
Днес ще посетиш Минет Кейбъл в затвора, нали?
Гледай да го попиташ за неговото "гнезденце".
Г-н Кейбъл, казвам се Джак Кафъри. Полицейски следовател съм.
Признали сте, че сте убили две деца в Магарешкия рай.
Затова сте в затвора, нали така?
Когато сте отишли в полицията да си признаете,
сте разговаряли с една жена.
Но вече сте я познавали, нали така?
За какво разговаряхте с нея?
Вижте, не искам да ви създавам проблеми.
Само искам да знам за какво сте разговаряли с нея.
Защо?
Мисля, че тя не ви харесва.
Искам да знам защо.
Защото убих двете деца.
Не, мисля, че и преди това не ви е харесвала.
Каза ми, че мястото ви е в затвора.
Още преди Магарешкия рай.
Но преди Магарешкия рай аз не бях лош.
Само имах лоши мисли.
Какви мисли?
Тя каза...
... че човек не влиза в затвора за лоши мисли.
Затова й споделих за тях.
Казах й, че постоянно мисля за тях.
За кого сте мислели, г-н Кейбъл?
Често ходех там.
Да гледам.
И да ме връхлитат онези мисли.
Харесваше ми да ходя там.
Край някое училище ли, г-н Кейбъл?
Или детска площадка? Там ли обичахте да ходите?
Не й казах кои ми харесваха,
защото не исках да ми ги отнеме.
Имах план.
Щях да се грижа за тях.
Щях да ги гледам заедно, защото са сестрички.
Дори им направих кътче за спане.
Беше топло.
Щеше да бъде тяхното гнезденце.
Но вече не мога да ги виждам.
Защото съм тук.
Това е хубаво, нали?
Качвай се в проклетата кола и бягай.
Не бъди глупак. Не бъди глупак.
Не бъди глупак.
Ти си голям глупак, мамка му.
Г-жо Анкър-Ферърс, слушайте ме внимателно.
Ще ви сваля белезниците и ще се махнем оттук.
Ще вземем и близките ви, но трябва да сме бързи и много тихи.
Какво е това?
С това ли го нападна?
Глупава крава.
Убила си погрешния човек!
Е, все пак благодаря. Спестила си ми малко работа.
Щеше да е доста неловко.
Имахме общи планове.
А, да, замалко да забравя.
Днес е денят, в който ще умреш.
Много мило от ваша страна. - Не е нищо особено.
Напротив.
Много мил жест. - Мамо!
Е, ще ви оставя.
Беше ми приятно да се запознаем. - И на мен, госпожо.
Добре.
Със съпругата ми сме временно разделени,
но ще се оправим.
Не си струваше да наемам апартамент.
Да, хубаво е, че ще прекарате малко време заедно.
Някой ден ще си благодарен за това.
Можеше да пострадаш по-сериозно. - Няма проблем.
Благодаря ти.
Ще разпиташ ли Боунс? Повдигнаха му обвинение и го пуснаха.
Има алиби за убийствата в Магарешкия рай.
Матюс ми каза.
Боунс знае нещо.
Замесен е в убийствата в Магарешкия рай, и ти го знаеш.
Случаят е приключен, Проуди. - Но са допуснали грешка.
Което значи, че убийците още са на свобода.
Това не те ли притеснява?
Мисля, че вече сме сами...
Има ли доброволци?
Моля те, не го прави!
Недей! Моля те!
Ах, тези трудни решения...
Не, недей! Недей, моля те!
Не! Не!
Не, не! - Чакай, спокойно.
Недей! - Чакай, успокой се.
Моля те! - Хайде, успокой се.
Поеми си дъх... - Моля те!
И го приеми.
Точно така. Отлично.
Моля те, недей...
... да причиняваш болка на дъщеря ми.
Умолявам те. Нека не я боли.
Каквото и да си решил да направил,
какъвто и гняв да бушува в теб,
изкарай си го на мен.
Причини всичко това на мен,
но не и на нея.
Искам да поговорим за Софи и Хюго.
Нямам нищо общо с това. - Но си ги познавал.
Идвали са на партитата ти, продавал си им дрога.
Били са само на 18 г., когато са ги убили.
Две невинни деца.
Софи и приятелите й се бяха събрали на купон.
В някаква ферма.
Няколко седмици преди убийствата.
И?
Наранили са някого.
И то доста сериозно.
Какво става, по дяволите?!
След колко време ще дойде полиция?
Знам, че спря алармата, но все пак ще дойдат.
Кога? - След шест минути.
И ще те арестуват.
Знам, че си свикнал да се оправяш с полицията,
защото си богат и бял, но аз всъщност съм полицай.
Каквото и да им кажа, ще ми повярват.
Дори да няма последици,
ще се погрижа да се разчуе и да е грозна история.
А може и да ме няма, като пристигнат.
А това... да бъде само един нещастен случай.
Какво искаш?
Събирали сте се във фермата на Хюго.
Но един ден е станало нещо. Някой е пострадал.
Какво значение има? - За мен има.
Къде е тя? Къде е съпругата ми?
Но така ще развалим изненадата!
Моля те...
Моля те, кажи ми къде е тя.
О, непоклатимата фасада на по-старото поколение се пропука.
Сега... - Моля те.
Бъди добро момче и отиди до стената.
Хайде, върви.
Моля те.
Внимавай с трупа.
Имаше едно момиче. Хюго спеше с нея.
Беше тайна. Един ден тя дойде във фермата.
Хюго беше пиян и откачи.
Реши, че Софи ще се досети, че е спал с нея.
Започна да се държи зле с нея.
Искаше да я накара да си тръгне, но тя беше твърде тъпа да се сети.
Тогава...
Какво стана тогава? - Бяха пияни.
Мислеха, че е смешно. Ние не участвахме.
Да, казвахме им да престанат. - Какво стана?
Къде е мама? - Стига, Лушия.
Бъди добро момиче. - Какво си направил с нея?
Отиди да седнеш при баща си.
Хайде.
Във фермата има една клетка.
Някакъв капан за животни е.
Тогава те...
Подлъгаха я да влезе в клетката.
Страх ли те е? - Моля ви...
Хюго започна да се лигави. Перчеше се за пред Софи.
Държеше се точно като Боунс.
Хюго не планираше да действа,
нямаше намерение да й направи нещо,
но Софи се смееше и го окуражаваше
и ръката му се отплесна.
Какво общо има това с Магарешкия рай?
Не е била тя, беше обикновено момиче.
Не би могла да убие Софи и Хюго.
Как се казваше момичето?
Хората подценяват дъщеря ми.
Защо не седнеш, Лушия?
Като беше малка, унищожи цветната градина на съпругата ми.
После отрече да е била тя.
Монтирахме камери, за да й попречим да го стори отново.
Камерите бяха за лична употреба.
Лушия уби котка пред камерите само за да ни ядоса.
Сигурно се шегуваш.
Психиатрите ни казаха, че Лушия може да се лекува у дома,
но решихме да я пратим в клиника за душевноболни,
защото се срамувахме.
Това беше най-голямата ни грешка.
Като се върна, беше десет пъти по-зле.
Това не го очаквах.
Животът е пълен с изненади.
Момичето се казва Лушия Анкър-Ферърс,
фамилията й се помни лесно. Оказва се, че вече съм я чувал.
Оливър Анкър-Ферърс е в списъка със собственици на пръстени.
Познай как се казва жена му.
Да не би да е Матилда? - Точно така.
Не знам защо Оливър се е наричал Джими,
но останалото се връзва.
Пръстенът и кучето са на сем. Анкър-Ферърс,
а Лушия Анкър-Ферърс е единият от убийците в Магарешкия рай.
Сем. Анкър-Ферърс в Монмътшър ли са?
Да. Защо?
Домашната им помощница е обявена за изчезнала.
Казва се Бека ван дер Болт.
В момента пътувам към адреса. Проуди, имам една молба.
Джак! - Изчакай 30 минути.
Ако не ти се обадя до половин час, прати подкрепление.
Пак ли? - Кажи им всичко за случая.
Имам ти доверие.
Кучето ми трябваше да е с мен в стаята.
Знам.
Съжалявам, но щеше да е твърде очевидно.
Бях й приготвила одеялце.
Под леглото имаше храна и вода. - Знам, знам.
Тя върна ли се?
Ами ако е пострадала?
Съжалявам.
Наистина.
И много те обичам, скъпа.
И аз те обичам.
Погледни ме.
Но всичко останало мина доста добре.
Доволна ли си?
Да.
Макар че нямах търпение да го убия.
Пак съсипа всичко.
Един момент.
Къде е майка ми? Трябваше да е тук.
Планът беше да ги убием заедно. - Да...
Трябва да поговорим за това. - За кое?
Виж, има една подробност, за която не знаеш.
Баща ти провали обаждането в банката.
Не прехвърли парите. - Как така, мамка му?!
Бях безсилен. - Имаше една задача!
Не бих казал, че е точно така.
Какво ще правим сега?
Татко не ми остави пари. Брат ми ще получи всичко.
Слушай... - Не! Вече ти казах!
Татко му остави всичко, защото смята, че аз няма да се справя.
Лушия... - Не е честно!
Изслушай ме, моля те, скъпа. Само ме изслушай.
Ами ако сега никой не получи парите,
защото майка ти е оцеляла?
Майка ти, която, честно казано, не е толкова лоша като баща ти.
Тя е на тавана и няма представа, че си замесена.
Лесно ще я манипулираш.
После ще я накараш да промени завещанието,
за да получиш справедлив дял от него,
и накрая ще претърпи нелеп инцидент.
След известно време
нещо ще се случи и с Киърнън.
Нужно е само малко повече търпение от предвиденото.
Всичко ще се нареди, точно както ти обещах.
Здравейте. - Здравейте.
Аз съм следовател Джак Кафъри.
Киърнън Анкър-Ферърс. Приятно ми е.
В района е изчезнала жена. Домашна помощница.
Казва се Бека ван дер Болт. - О, не! Бека ли?
Разпитвам хората в района.
Може някой да знае нещо.
Мили боже...
Моля, влезте.
Да ви предложа чай? - Да, благодаря.
Май кучето ви не е голям пазач, г-н Анкър-Ферърс.
Моля?
А, да.
Беър.
Сигурно се разхожда някъде.
Моля, наричайте ме Киърнън.
Това родителите ви ли са?
Да. - Матилда и...
"Джими" ли пише?
Всъщност е Оливър.
Джими беше прякорът му от младежките години.
Служил е в Кралския корпус, а там всички се наричат Джими.
И така - Бека ван дер Болт.
За семейството ви ли работеше? - Да.
Бека се грижи за дома ни, откакто бяхме деца.
За кого говорите? - За мен и сестра ми.
Сестра ви тук ли е?
Излезе, но само бог знае къде е.
Лушия...
... винаги е умеела...
... да създава проблеми.
По-малка ли е от вас? - Да, на 22 г. е.
Ако Лушия е на 22 г.,
значи е била тийнейджър по време на убийствата в Магарешкия рай.
Познаваше ли жертвите?
Не се обиждайте, г-н следовател, но какво общо има това с Бека?
Нищо. Споменахте, че Лушия е създавала проблеми.
Зачудих се дали не е била травмирана от смъртта на Софи и Хюго.
Не бяха приятели. - Нямаха ли обща социална среда?
Случилото се с тях е ужасно.
Доколкото знам, Софи и Хюго са били чудесни деца.
Много мили.
Честно казано, това убийство винаги ме е тормозело.
Така и не проумях как може да е дело само на един човек.
Струва ми се, че са били двама.
Надушвате ли нещо?
Не би трябвало, снощи изнесох боклука.
Познавам тази миризма, г-н Анкър-Ферърс.
Това кръв ли е?
Пусни ножа! Пусни го!
Пусни ножа!
О, млъквай!
Спокойно, полицай съм. - Ти си от тях, ще ме нараниш!
Моля те, слез от прозореца. - Не! Не!
Ще скоча, кълна се! Предпочитам да умра, вместо да ме мъчите.
Поне ми кажи как се казваш.
Само искам да знам името ти.
Лушия Анкър-Ферърс.
Аз съм следовател Кафъри. Полицията на Нюпорт пътува насам.
Не. Не може...
Планът на похитителите се провали.
Полицията скоро ще пристигне.
Колко хора бяха?
Двама.
Това е единият, не знам къде е другият.
Долу. Мъртъв е.
Не, не може да бъде. Преструва се. - Лично го убих. Мъртъв е.
Хайде, слез от прозореца.
Хайде, Лушия.
Не искаш всичко да приключи, нали?
Било ти е твърде забавно.
Да видим дали съм разбрал правилно.
Онзи долу е твое гадже.
А този тук е негов приятел.
Сигурно сте му обещали пари, задачата е била сложна.
И се е проточила дни наред, нали?
Но точно това ти харесва.
Изтезанието.
С приятеля ти сте изтезавали Софи и Хюго седмици наред,
преди да ги убиете.
Влизали сте в домовете им, плашили сте ги.
Сменили сте им лекарствата, снимали сте ги.
Не забравяй порното. - А, да, порното.
Много хитро.
Мислиш, че съм луда, нали?
Не съм.
Преди мислех, че някой ще ме спаси,
защото бях много нещастна и знаех, че е очевидно.
Но никой така и не ми помогна.
Нито родителите ми, нито съучениците ми. Никой.
А толкова често, ако само едно нещо беше станало иначе, аз...
Но после осъзнах,
че никой няма да те спаси, ако не го заслужаваш.
Никой не иска да те спаси, ако си отрепка.
Следователно, ако си отрепка...
... е по-добре да се примириш.
Значи си обикновена злобарка.
С приятел.
Току-що осъзнах нещо.
Ти трябва да ме спасиш.
Все пак си ченге.
Имам нужда да бъда спасена,
защото изпитвам силно желание да се самоубия.
О, боже, колко си жалък.
Сякаш наистина бих се опитала да...
Видях как дъщеря ни излиза от вкъщи
в нощта на убийствата в Магарешкия рай.
Няма алиби.
Не казах на полицията.
Не казах на съпругата си.
Поведението ми е непростимо.
Но се надявам, че поне в смъртта си,
ще успея някак да поправя стореното.
Нека истината най-после излезе наяве.
Работата ни е да вкарваме такива хора в затвора.
На кого му пука как сме ги прибрали.
Госпожо Анкър-Ферърс?
Г-жо Анкър-Ферърс, аз съм полицай.
От полицията съм.
Двамата похитители са мъртви. - Лъжеш!
Полицай съм. - Не. Ти си един от тях!
Не съм, кълна се.
Хванете ме за ръката. Искам да ви помогна, госпожо.
Помощ! - Държа ви, спокойно.
Всичко свърши.
Свърши се.
Имам избор. Мога да ви кажа истината
за смъртта на дъщеря ви,
какво съм открил и какво решение съм взел.
Но постъпката ми може да не ви допадне.
Или мога да ви излъжа и да ви кажа, че не съм открил нищо ново.
Но не ми се струва редно.
Затова реших да оставя решението на вас.
Вие ще изберете.
Ако искате, ще ви кажа какво съм открил.
И какво съм направил по въпроса.
Убиецът на внучката ми ще може ли да нарани още някого?
Не. - В такъв случай...
... останалото няма значение, нали?
Открихте ли стопанина й?
Да.
Да, мисля, че го открих.
Направих това, което поиска.
Кучето, семейството...
Всичко свърши.
Беше прав.
Затова те моля да ми кажеш какво си открил за случилото се с брат ми.
Човекът, който е пребил съседа ти в затвора...
Познавам го.
И съм сигурен, че ми казва истината.
Няма да говори с полицията.
Айвън Пендереки е набелязал брат ти много преди отвличането.
Имал е план да отвлече Юън, докато се прибира от училище.
Тоест...
... скарването ви в къщичката на дървото...
... му е осигурило непредвидена възможност да го отвлече.
Но е щял да бъде отвлечен при всички положения.
Лъжеш. Говориш глупости!
По пътя към вкъщи Юън е минавал през малък тунел,
който минава под парка близо до дома ви.
Не бих могъл да го знам, ако не ти казвах истината.
Сигурно е, че Юън е щял да бъде отвлечен.
Не си виновен ти.
Трябваше да се сетя, че не е било кошмар.
Наистина е станало.
Трябваше да кажа нещо.
Ако бях казал на някого,
можеше да не стане нищо лошо.
Но е станало.
Трябваше да остана.
Трябваше да бъда по-смел.
Не казах на родителите ни какво съм видял.
Мислех, че ще загазя.
После реших, че съм си въобразявал.
На колко години беше тогава, Джак?
Бях на 8 г.
Помниш ли за колко малко дете става въпрос?
Криминологичен доклад
Върху играчката е имало отпечатък? - Да.
Принадлежи на брата на Джак. - Има идеално съвпадение.
Играчката е произведена през 2004 г.
Значи братът на Джак не е бил убит през 1998 г.
Също така значи, че е бил жив най-рано до 2004 г.
Ако не и след това.
Превод МАРИЯ ПЕТРОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО