Lad os begynde.
Forestil dig en rejse til store og magiske steder
som Evanston og Pilsen og måske bare en dag,
hvis vi er heldige, Schaumburg.
The Original Beef of Chicagolands franchiseudvidelsespakke gør,
at den samme smukke og majestætiske sandwich på Orleans Avenue
kan leveres i hele Illinois.
På vegne af mig selv og Chi-Chi Zucchero
og Chuckie DeValentino, Albert Schneer og Cheese
lover vi at levere den samme fantastiske Berzanno-kvalitet
dag ind og dag ud,
uden besværet med en spisesal og kurve.
Nej.
Ti stille, Carmen.
Dine blå øjne rører mig ikke.
Jeg forventer din underskrift med det samme.
Jeg accepterer.
Buongiorno, Natalia.
Buongiorno. Grazie.
Er vi i live?
Knap nok.
Tina er på grønttorvet lige nu,
og det er stramt, men vi har nok til et par dage.
Kødleverancerne fortsætter med en beskåret ordre…
-Okay. -…og vi kan betale lønninger.
Utroligt.
-Ja. -Hvad? Ikke utroligt?
Hvis hver aften resten af vores liv var som i går aftes,
så ville det være fantastisk.
Hvad var fortjenesten?
Intet.
Intet?
Hvordan fanden er det muligt?
Vi skal betale folk og købe ting.
Vi måtte købe en masse rør. Vi måtte reparere en væg.
Vores marginer er forfærdelige. Vi er allerede på 190 per person.
Hvad hvis vi hæver det?
Altså, 190 virker som en særlig lejlighed, mens 200 virker over gevind.
Kan du huske et par, der blev forlovet her?
Ja. Neil og jeg hjalp til.
De arbejder for Pellegrino,
og de inviterede dig til et internationalt seminar.
Internationalt?
Hvor?
I Japan.
Ja.
Jeg svarer for dig, okay?
Ja, jeg skal tjekke min kalender.
Sweeps og jeg…
lægger sidste hånd på succesdiagrammet, og der er en række andre ting, der…
Richard…
du bør tage med.
Hvornår var du sidst på et fly?
Jeg tænker over det.
Tænk over det, og giv mig besked.
Hvor mange omgange i aften?
Utroligt.
-Ja, det bliver godt. -Ja.
-Ja, præcis. -Præcis.
Det bad jeg dig om.
Jeg…
-Jeg tjekker taget. -Okay.
-Har du brug for hjælp? -Nej.
Okay, okay, okay.
Nej. Det ordner jeg.
Jeg bad dig gøre det.
-Du skulle bruge en skruenøgle … -Gaffatapen ville holde.
-Tapen ville aldrig holde. -Vist så.
Jeg havde ikke det værktøj.
Hvad skete der?
Svært at sige. Han faldt bare igennem.
Hvem faldt igennem?
Ted.
Hvad lavede Ted på taget?
Jeg aner det ikke.
Han fulgte ikke rigtig en plan.
Er det det hele?
Ja.
Mere end i går.
Det er målet.
Lidt mere hver dag?
Ja, men…
-Hvad? -Glem det, det er dumt. Ikke noget.
Nej, jeg mener… Hvad? Hvad er der?
I går havde vi mindre at arbejde med, og det blev værre og værre.
Men det var alle tiders. Det vil jeg gøre igen.
-Er jeg sær? -Nej, slet ikke.
Bagefter var jeg helt oppe at køre. Jeg kunne ikke sove.
-Samme her. -Ja.
Men så tænkte jeg, ja, vi har en arm,
to arme bundet bag ryggen, og vi klarede os stadig godt.
Ikke? Jeg tænkte, at det ikke var slut.
Man kan ikke afskrive os endnu.
Ja. Vi vil…
Vi vil kæmpe sammen.
Det kan jeg lide.
-Det kan jeg også. -Ja, det ved jeg.
Det ved jeg.
-Derfor gjorde jeg dig til CDC. -Nemlig.
Nemlig.
Godmorgen.
Se, hvem det er.
Hvor kom den bænk fra?
Kælderen. Blikkenslagerne kom med den.
Må jeg sætte mig?
Det må du gerne.
-Undskyld, jeg ikke sagde … -Undskyld, jeg bad dig rende mig.
Du ved…
Jeg har…
Den ene halvdel af min hjerne, forretningsdelen, er ikke så glad.
Jeg tænker hele tiden: "Min nevø kørte virkelig min forretning i sænk."
Det gør mig ked af det.
-Det ved jeg. Det er … -Vent lidt.
Det er sgu noget ægte vrede.
Det er sgu lyn ud af pikken-vrede, og jeg synes ikke, det er upassende.
Som en, der investerede i dig, ikke?
Jeg blev totalt gennempulet, ikke?
Det var skam min beslutning
at gå ind i denne farverige verden af mad-fuckeri.
Så det er jo min egen skyld, mit problem.
Hvilken pointe…
Det er ikke den side af min hjerne, der fik mig til at bede dig rende mig.
Hvilken del af din hjerne bad mig da om det?
Den anden halvdel.
Den halvdel, hvor jeg…
Jeg elsker dig bare så skide højt.
Carm, jeg vil ikke…
Du må ikke opgive noget.
Vel?
Du kan ikke stoppe med noget, bare fordi det er svært,
eller fordi din onkel er sur på dig, eller du er ked af det.
Vi har et problem i familien med folk, der giver op.
Ikke den skide kumbaya-restaurant-familie.
-Jeg taler om vores familie. -Jeg hører dig.
Jeg har sagt alle de job op, jeg har haft.
Hvert eneste fucking job.
Jeg er ikke interesseret i en skid.
Jeg følger bare pengene, hvilket er sådan en god strategi.
For se, hvor flad jeg er nu.
Igen, ikke din skyld, min skyld.
Jeg er så fucking flad, at jeg må sætte min lid
til investeringsfirmaet Computer og Cheese
for at dække et indskud til Ebra.
Okay? Det er der, jeg er, ikke? Så du må ikke give op.
Undskyld… Hvad med Ebra?
Han ville tale med dig.
Nævnte han ikke sin fucking franchise-idé?
Hvad mener du? Til The Bear?
Nej, The Beef.
Spøgelseskøkkener i forstæderne, hvad fanden det så end betyder.
Hold da kæft. Det er…
Det er virkelig klogt.
Er det?
Ja, det er det.
Onkel J, alt, hvad du siger…
Jeg er enig.
Alt det, du siger…
Det er derfor, jeg må stoppe.
Lee havde ret.
Det er første gang i lang tid, nogen har sagt det.
Ja.
Hvad havde den lille numsebums ret i?
Man skal bryde mønstre for at bryde mønstre.
Wow.
Fornemt.
Restauranten klarer sig.
Nu skræmmer du mig igen.
Hun er den ægte vare.
Det ved jeg. Det er de skide restauranter ikke.
Den her er.
Hvordan ved du det, unge mand?
Jeg har været med i et par stykker.
Må jeg spørge om noget?
Hvis jeg vil have fat i DD, skal jeg så bede om din hånd?
-Det der gider jeg ikke. -Jeg vil bare invitere hende på middag.
Tak, fordi du ringede tilbage. Jeg…
Ja?
Jeg ved, jeg ringede og lagde beskeder, men jeg har fundet et job som sommelier.
Ja, det er vildt. Det er som et familiested.
Et gammelt sted. Jeg begynder i dag, så…
Nej, jeg har det godt med det.
Jeg giver det et skud, men det var rigtig pænt af dig.
Jeg er ked af, hvis jeg har svigtet dig,
men jeg siger til, hvis jeg har nogen til dig.
Endnu en gang tak.
-Klar til i aften? -Ja, sgu. Du har styr på lortet.
-Javel. -Ja.
Okay, så du er klar til de næste fem dage,
og du følger denne mandag morgen-vejledning.
Du styrer operationen alene.
Fedt nok.
Kan vi fordoble brioche?
-Ja, kan vi ikke nok? -Ja.
Carmy skal ikke redde den på stregen igen.
Nej. Det var både inspirerende og pinligt.
Jeg har set ham gøre noget vildere.
Jeg vil ikke vide det.
Mand. Fuck mig.
Kom nu.
-Luk døren. -Hvad laver du …
Hvad laver du?
Jeg tror sgu, jeg får et panikanfald.
Shit…
-Skal jeg gå? -Nej, bare vær stille.
Okay.
Hvad tænker du på?
Det ved jeg ikke. Alt muligt lort.
Døden. Jeg ved det ikke.
Ja, men…
Hvad tror du, der gav dig følelsen, der startede det?
Jeg kan rejse til Japan.
Richie, det er da fantastisk.
Jeg har aldrig fløjet.
Du har aldrig fløjet.
Nej.
Det er…
-Det er skræmmende. -Ja.
Det giver mening. Fly er det værste.
Du er fandeme den værste til det her.
Nej. Jeg mener bare …
Carmen, du har fløjet overalt. Sig noget, der hjælper.
-Lufthavne er noget lort. -Fuck det. Hent Tina.
-Undskyld. -Bare hent Tina.
Det er okay at flyve. Lufthavne er noget lort.
Det er der, angsten er. Det er der, alle folk er.
Det er det, man får det dårligt af. Det med at flyve…
Ja.
Ja, det er sandt, ikke?
Det er faktisk okay.
Det er…
…nærmest fredfyldt.
-Det skal nok passe. -Man er i sin egen verden.
Man lytter til musik.
Jeg lytter kun til lydbøger, men…
-Det kan du lytte til. -Faglitteratur. Ja.
Ja, helt sikkert.
Tror du også, der er noget andet?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke, jeg…
Min angst dukkede nogle gange op,
når jeg følte, jeg forlod en sikker zone.
Når jeg var på vej ind i en usikker zone.
Ja, måske.
Ja.
Du kan se det som en træningsøvelse.
Okay.
-Det kan jeg lide. -Ja.
Træningsøvelse til hvad?
Tja, altså… Til at være international forretningsmand.
For det er faktisk det, du er, ikke?
Du er en international forretningsmand.
Sådan ser jeg ikke mig selv,
men jeg kan vel klassificeres som en international forretningsmand.
Teknisk set.
Ja.
Godt.
-Okay. -Fedt.
-Gå bare. Tak. -Ja, absolut.
-Tak. -Når som helst.
Fuck.
-Åh gud. -Døren er låst.
-Det er bare løgn. -Døren er låst.
-Det er bare for sjov. -Yo.
-Din fucking … -Fuck dig.
-Skrid med dig. -Kommer du ud?
-Giv mig… -Du får et øjeblik.
Giv mig et øjeblik.
Jeg har genvundet fatningen.
I dag taler jeg med Carmen.
Se det røvhul i øjnene, og giv ham klar besked.
-Helt enig. -Han kan umuligt sige nej.
-Umuligt. -Du gør ham en tjeneste.
Det eneste passende svar er tak.
Hvis det ikke er svaret, er det eneste passende svar: "Rend mig."
-Hvis han siger nej, så stik ham en. -Nemlig.
Jeg tæver ham. Jeg fodrer ham med tænderne.
Jeg skærer ham i småstykker.
Jeg taler aldrig med det svin igen.
Hvis han siger nej til dig, er han død.
Jeg vil blive ved med at stikke ham i halsen.
Jeg mener det. Jeg slår ham ihjel.
Han skal altså bare sige ja.
Jeg myrder ham for dig.
Mine herrer, jeg vil nu dele min salgstale med jer.
-Hvordan har du det? -Godt. Dig?
Ja, godt.
Godt.
Hvad vil du gøre?
Jeg ville gøre løg klar til dig.
Nej, ikke flere løg.
Hvad?
Jeg mente…
Hvad vil du lave…
i dit liv med et job eller noget i den stil.
Altså…
Jeg har ikke talt om det endnu,
men jeg har vist en idé.
Nå?
Ja.
Vil du dele? Eller…
Når det er på plads, ikke?
Jo.
Kan du et eller andet?
Undskyld. Altså ud over det her.
-Det ved jeg ikke. -Godt.
-Ja. -God måde at komme ind på jobmarkedet.
Hvordan vil du skrive et cv?
Har du nogensinde skullet skrive et rigtigt cv?
Nej, jeg kan bare skrive "stress".
-Godt, ja. -Det er vel godt?
-Hvad ellers? -"Undskyld."
"Hjælp."
Jeg ved det ikke.
Hvis det ikke blæser folk bagover, og det ville jeg blive…
Hvis jeg læste det, ville jeg sige: "Ja, vi har brug for ti af dig."
Altså der er altid en ledig stilling her.
-Her? -Ja.
Tak for det.
Altså ikke sammen med mig.
-Ved The Beef-vinduet… -Selvfølgelig.
-…under Ebras oplæring, ja. -Ja. Ja.
-Med Ebra. -En mentor.
Ja.
Ja, ved du hvad? Jeg er straks tilbage. Okay?
Okay.
-Hvad siger I? -Jeg var betaget.
Det er skidelangt.
Fremragende data. Langt, men godt.
Det gør ondt. Trim det.
Ville du trimme Kun den stærke er fri?
Ja, hvis der var fem sider om servietter.
Nej, det har du misforstået.
Du får mig til at sige beta, EBITA. Jeg ved ikke, hvad fanden det er.
Vi sørger for, at alles motiver er synkrone. Bare rolig.
-Hvad så? -Hvad så?
Carmen, hør her.
Lad os begynde.
-Forestil dig en rejse til magiske steder… -Ja. Gør det endelig.
-Hvad? -Med franchisen.
-Vil du ikke høre resten? -Det behøver jeg ikke.
I er grunden til, at stedet er, hvad det er.
Okay, på dem.
Tak.
Tak, Carmen.
Det eneste svar.
Der var ikke brug for vold.
Jeg var klar.
-Taget er fint. -Okay. Ja.
Prøv vasken.
-Okay. -Godt, tak.
Ja.
Du får mit kort. Jeg sagde, du fik mit kort.
Okay, nå.
-Han er væk. -Der går han.
Okay. Vil du prøve vasken?
Ja, jeg tror, du er tættere på. Prøv du.
Ja, jeg følte bare, at jeg arbejder her og har ting at gøre,
mens du er klædt som en blikkenslager. Det virkede passende.
Jeg er klædt som en kok. Du ligner en blikkenslager.
Der er opgaver, der passer til.
-Totalt. Det ved jeg. -Fedt.
Tak, din tøs.
-Hvad var det sidste? -Tak.
Du sagde vist noget andet.
At du skulle gøre det?
Du kaldte mig en tøsedreng.
-Jeg tager måske fejl. -Nej.
-Nej? -Nej? Okay.
-Nej. -Ja.
-Nej, hun er chefen. -Bestemt. Jeg kan… Ja.
-Bitch. -Ja.
Du gjorde det igen.
-Jeg sagde … Nå. -Aldrig.
-Hvad? -Jeg er tørstig.
Vi ved ikke, om vasken virker, og jeg har brug for vand.
Har du brug for vand? Det ordner jeg. Jeg klarer vandet.
-Skal jeg træde til? -Sikkert, ja.
Ja, det kan jeg godt.
Jeg er meget taknemmelig. I er her mest på grund af Berzattoerne,
men det er fedt, I blev, så jeg er bare…
Okay, tak. Totalt.
For hvad?
Den lille sidemonolog, du lige lavede.
-Det var sødt sagt. -Hvad var?
-Ikke noget. -Okay.
-Jeg går i gang med det her nu.
-Okay. -Tak.
Mange tak, bitch.
Hvad…
Hvad var nu det?
Yo.
-Kender du en Peter Clark? -Hvad?
Kender du en Peter Clark?
Han prøver at få fat i dig for at tale om restauranten.
-Om hvad? -Det ved jeg ikke.
Han sagde, han ringede fem gange i går.
Jeg aner ikke, hvem det er.
Okay, ja, selvfølgelig.
Stevie sendte mig det andet nummer, hvis du skulle have glemt det.
Jeg har ikke glemt det.
Ringede du til hende?
I morgen.
Stopper du virkelig?
Jeg kan ikke blive.
Det er der ingen, der forlanger.
Jeg ringer til Albert.
Marcus.
Du så ikke en skid.
Du er et møgdyr.
-Jeg er kok. -Hvorfor har du gjort det mod mig?
Engang skulle jeg bruge en ske til at smage noget.
Jeg havde ingen ske, så jeg svor, at jeg aldrig ville mangle en ske.
Nu mangler andre skeer.
Dem kan vi ikke bekymre os om.
Hvad hvis jeg har brug for skeer?
Vi kan finde ud af noget.
Ebra?
Hvad sker der?
Ebra?
Du er ræven.
Nemlig.
Knus mit hjerte på gulvet.
Luca, jeg må finde en fejebakke til mit hjerte.
Javel, ja.
Over hele gulvet!
Han så skeskuffen, ikke?
Ja.
Det er luftigheden, der er virkelig…
Det er det, der sælger dem.
De lader lyset passere igennem sig.
Ja, man vil ikke have en overfyldt…
Intet skal jo fjerne fokus fra den smukke mad.
Tager jeg fejl, eller er det krysantemumsæson?
Det er det. Hvordan ved du det?
-Sagde jeg det rigtigt? -Krysantemum?
-Krysantemum, ikke? -"Mum".
-Bare mum? -Ja. Det siger branchefolk.
Det er nok måden at maksimere det på.
Ja, tulipanerne er heller ikke dårlige, men mummerne…
Mummer… De holder også.
Kan vi gemme det? Jeg er straks tilbage.
-Det kan du tro. -Mange tak.
-Hejsa. -Hej. Alt vel?
Ja, det går lige.
Fuck det. Jeg har det fint.
-Dig? -Ja, det samme.
Fedt.
-Lige på og hårdt… -Okay.
…hele aftenen, to stamkunder, en forlovelse.
Tid?
Kl. 19.30. Han vil fri efter maden og bad om at se køkkenet.
Okay, Romeo.
VIP'er?
Ja, tre. 17.45, 18.30 og klokken 20.
Sygt.
Lad os holde hvert bord på 90 minutter, ikke?
-Ja, det virkede godt i går. -Det gør vi igen.
-Okay. -Ja tak.
Ja tak.
Jeg kan stadig. Jeg kan stadig.
Okay.
-Det her er perfekt. -Ja? Kan du lide det?
-Hej. Hvordan ser det ud? -Hej.
Næsten godt.
Den køber jeg.
Vi bør nok holde os til de små portioner.
Ja, uden tvivl.
-Fedt. -Kan jeg gøre noget for dig?
-Nej, ellers tak. -Nej?
-Okay. Tak. -Tak.
Hey, Syd.
Hvad så?
Du var fantastisk i går.
Det var vi alle.
-Tina og rosenkålene? Det var vildt. -Ja, klart.
Marcus kørte ren Titans.
Ja, de var gode, men du var skidegod,
og jeg sidder her og kigger på tallene,
og det er normalt den sværeste del af min dag.
Det er stressende og ubehageligt, og jeg er som regel fyldt med frygt.
I dag er jeg ikke bekymret.
Fordi vi har en faldskærm?
Fordi vi har en kaptajn.
I går aftes var noget af et helvede.
Ja, det var det.
Men jeg ved snart ikke…
Kender du følelsen…
…af at være på sin rette plads?
Ja.
Det gør jeg.
Faks, saml jer.
-Ja tak. -Ja tak.
-Gemmer I jer? -Nej, vi …
-Vi ventede på dit signal. -Dit signal.
-Okay, forlovelsesfest i aften. -Okay.
Kl. 19.30, bord 20.
Han vil fri lige efter desserten.
-Lad os gå et skridt videre, drenge. -Okay.
Vi sætter barbordet op udenfor.
Lys, stemning, blomster.
Hun arbejder i akvariefiskreservatet.
Okay. Fedt.
Jeg har en havdug i kælderen.
-Frem med den og på med den. -Forstået.
Lad dem få deres øjeblik, og så er der champagneskål i køkkenet.
-Ja. -Forstået?
-Ja. -Begynd.
-Ja tak. -Ja tak.
Jeg skal tage imod noget. Jeg er straks tilbage.
Ukendt nummer
Hallo?
Carmen Berzatto?
Ja, det er mig.
Det er Peter Clark.
Du er svær at få fat på.
Jeg har ringet syv gange.
Hvad drejer det sig om?
Hvor er bryllupskassen?
Har nogen flyttet kassen til særlige lejligheder?
Gid du kunne se det her sted, amigo.
Hey. Hvad er der galt?
-Der er ikke noget galt. -Carmen.
Det var Peter Clark.
Det var Stjernemanden.
Allerede? Fra i går aftes?
Han var her ikke i aftes.
Hvornår var han her?
For et par måneder siden.
Kan du huske det med sneen?
Shit, okay. Wow.
Vent.
Hvem var her i går aftes?
En gæst.
Vil jeg vide, hvad han sagde?
Han sagde…
Han sagde meget. Han…
Undskyld, han…
Han sagde, at maden var exceptionel.
Og kreativ.
Han sagde, at talentet her er ubestrideligt.
Men?
Der er en kammuslingeret, han ikke har kunnet få ud af hovedet,
og gæstfriheden var smuk.
Han sagde, at rummet føltes levende uden at være dyrebart eller anstrengende.
Fik vi en stjerne?
Du fik to.
Jeg tænkte, at vi hellere…
må vente til efter serveringen…
Ja, det giver mening.
På den måde kan alle bare blive i det og forblive…
-Fokuseret. -Ja.
-Til lykke. -Tak.
Ja. Ja, i stor stil. I lige måde.
Okay, okay, okay.
Okay.
Du gjorde det.
Fik du det hele?
Det tror jeg.
-Tak for liftet. -Det var så lidt.
Jeg kan sagtens lægge et godt ord ind for dig i København.
Tak. Det sætter jeg pris på.
Bare du ikke er pinlig.
Carmy er ude af spillet, så en af os må tage hans plads nu.
En kamp til døden.
Ja. Ja, det må det være.
Det ville være surt, men jeg ville slå dig ihjel.
Nej.
Jeg er på vej til restauranten for at øve mig på min fridag.
Det overrasker mig ikke.
Det er ikke engang tæt. Du har vundet.
Du er sindssyg. Tag nu det fly.
Det skal jeg nok.
Det må jeg sige.
Jeg har arbejdet de bedste steder nu med de bedste kokke.
Og…
The Bear…
er lige et nøk bedre.
Den har noget, som ingen af de andre steder har.
Hvad er det?
Familie.
Jeg smutter.
-Jeg elsker dig. -I lige måde.
-Hold nu kontakten. -Okay.
Jeg er en stor pige. Jeg er en stor pige.
Sig: "Kom så, Bears."
Ja, mor, alt er ordnet.
Kom så, Bears.
Ja, kagen er ordnet. Ballonerne er klaret.
Nej, du behøver ikke tilføje mere spræl. Vi har spræl nok. Det lover jeg dig.
Spiser jeg dine fødder?
Nej. Ingen DJ. Det er enkelt.
Absolut ikke. Du er så sær.
Godt. Jeg elsker også dig.
Hvad har du? Hvad har du lige der?
Hvad er der galt?
Ikke noget.
Køkkenchef er en sej titel.
Det er officielt.
Du er en slem dame.
Det sagde jeg jo.
-Du løj ikke. -Det behøver jeg ikke.
Får du lov til at råbe ad folk og kaste med ting?
Ja. Jeg har forandret mig. Jeg er psykopat nu.
-Hvor er det sejt. -Ja, ikke?
Ja, sejt.
Det er også en stor hjælp.
-Jeg får det hele ud af kroppen. -Nemlig.
Ja, og så behøver jeg ikke skælde ud og lade det gå ud over dig.
Det nye job er allerede en velsignelse.
Ja, det er det.
Du tror vel, jeg kan gøre det?
Det ved jeg, du kan, skat.
-Løgner. -Jeg ville ikke have, du flippede ud.
Jeg er køkkenchef. Jeg er civiliseret.
Jeg går ikke amok.
Se? Hvem lyver nu?
Hey.
Du bliver alle tiders køkkenchef.
Ingen løgne?
Aldrig.
Kys. Kys.
ERHVERVS- OG KØKKENLOKALER RING TIL TONY
Så er det nu. Franchise, skat.
-Sæt komfurer der. -Fedt, fedt.
Skæremaskinen omme bagved.
Køleskabe nederst.
Her er jo ingenting!
Nu er jeg med. Spøgelseskøkken. Usynligt. Man kan bare ikke se det.
Hvorfor så negativ?
Du laver altid lort i den. Det bliver godt.
Albert, så kører det.
Det er perfekt.
Jeg får alle dokumenterne e-mailet til dig med det samme.
Er der andet?
Som du vil.
Jeg lyver ikke. Jeg brugte beskyttelse.
Hold da op.
Jeg brugte falsk navn.
-Det er fætter Moody. -Fætter Moody.
Her er den næste.
Hun var grim.
Hun var så grim, at da hun gik i zoo, gav de hende en billet til at komme ind…
…og en billet til at komme ud.
Ja, det er onkel Red.
Nej, det er min bror Zeke.
-Hvad? -Det er Zeke.
Det tæller ikke. De er tvillinger.
Okay, den sidste.
En hest, en hest, mit kongerige for en hest.
-Det er sir Derek Jacobi. -Korrekt.
"Rom er pøbelen. Giv dem døden, og de vil elske ham for det."
-Du er god. -Jeg mener…
Hvad skal du lave i dag?
-Tak. -Tak.
Lad os se. Det er min første fridag i 100 år.
Jeg hænger ud med dig, spiser de her, indtil jeg går i koma,
og taler så ikke med nogen resten af dagen.
Det lyder perfekt.
Tak, tak. Jeg er enig.
Jeg har virkelig prøvet ikke at nævne det her.
Hold da op, stop.
Hvorfor smiler du sådan? Stop.
Okay, jeg lægger den… Okay. Jeg lægger den væk.
Jeg er bare meget stolt, og det er det sejeste nogensinde.
Jeg elsker dig meget højt.
Nu har jeg sagt mit.
Godt, okay.
-Er det gjort? -Færdig.
-Færdig? -Færdig.
-Okay. -Jeg nævner det aldrig igen.
-Der er ikke noget at nævne. -Intet.
Det er bare for sejt.
-Hold da op. -Jeg spiser bare.
-Helt normalt? -Ja.
-Jeg kan kun skære med én hånd.
Okay, det er ikke… Det kniber vist.
Sue, har jeg kendt i over ti år.
-Hun er virkelig sød. -Ja.
Det ville allerede gå godt, men hun er som sendt fra himlen.
Hun er skøn.
-Jeg ved snart ikke. -Hvad ved du ikke?
Jeg har aldrig gjort det før.
Carmy, det bliver pærelet.
Du er en sød mand, men du er også en sær mand.
Du har et sært job med mange kantede typer.
Du har mange historier.
Da jeg mødte Michelle, tror jeg, hun lænede sig væk fra,
hvor psykotisk familien er, men man må læne sig ind i det.
Der er historier og traumer og mørke og mad.
-Ja. Ja. -De vil elske det.
Det er det modsatte af at sælge et hus.
Du vil starte med "hjemsøgt".
Jeg er misundelig. Gid jeg gik op med det, du har.
Jeg har et almindeligt job.
Jeg har en smuk kone. Mine forældre er stort set søde.
Jeg har ingenting. Du har en skattekiste.
Det bliver godt.
Ja, det hjælper. Tak.
Smil eller lad være. Det er nok ligegyldigt nu.
-Okay. -Det er en gammeldags…
Godt så.
Vil du vente?
-Vente her? -Ja.
Ja.
Okay. Tak.
Held og lykke, fætter.
Hej.
Jeg skal tale med Sue.
Hvad hedder du?
Carmen Berzatto.
Jeg siger, du er her.
Okay. Tak.
-Carmen? -Hej. Ja. Hej.
-Sue. -Hej, Sue.
-Godt at møde dig. -I lige måde.
-Sid ned. -Tak. Tak.
Slap af.
Du kender altså Steven?
Ja, Steven, det er min fætter.
Hvilken side? Mor? Far? Jeg har en stor familie.
Ja, det er nok lidt… Det er svært at forklare.
Jeg er helt med. Jeg har selv et par stykker.
Han sagde, du er kok.
Var kok.
Nej, ikke længere. Ja.
Jeg læste, du var ret god.
Jeg var okay, ja.
Nå, hvordan er det så?
Er det ligesom på tv med råben og skrigen?
-Det kan det være. -Det tror jeg gerne.
Når jeg ser restaurantprogrammer, råber jeg ad tv'et.
Jeg vil bare have alle til at holde kæft.
-Du tager ikke fejl. -Så lyt dog.
-Masser af drama. -Ja.
Okay, så Carmen… Det er Carmen, ikke?
Jo, eller Carmy.
Carmy.
Carmy, hvad er det så, du søger her?
Altså…
Altså jeg har nok altid været…
været interesseret i…
Undskyld, jeg er bare lidt nervøs.
Der er intet at være nervøs for.
Okay.
Undskyld, jeg har bare…
Jeg tror, jeg altid har ledt efter former for…
kreative afløb.
Jeg kan godt lide at tegne.
Jeg kan lide kunst.
Det gjorde mig interesseret i mad.
I første omgang, professionelt.
Ævler jeg bare løs nu? Undskyld, er det…
Nej, sig, hvad du vil.
-Okay, tak. -Ja, selvfølgelig.
-Ja. Min familie ejede en restaurant og… -Skønt.
Under min opvækst tror jeg…
Jeg elskede nok…
madens farver.
Hvordan de ændrede sig, når maden blev tilberedt…
Min mand og jeg spiste på den her restaurant, Ever.
Kender du den?
Ja, jeg arbejdede der.
Naturligvis.
Forretten kommer til bordet, eller præsentationen.
Vi bestiller ærter og kød, en ret med ærter og kød.
Vi stirrer på det og siger til hinanden:
"Jeg har aldrig set den grønne farve før."
Den var…
Levende.
Ja, det er ordet.
Du rykker altså videre fra madlavning.
Det er…
En stor forandring.
Ved du, hvad du vil opnå eller udforske?
Ja.
Vi havde en servering forleden,
og alt gik bare galt.
Lige fra første færd. Vejret, det hele.
-Det var bare… Det var slemt. -Øv da.
Det er ikke noget, jeg ikke har set før.
Alt går galt på restauranter.
De er skabt sådan,
at der er noget fuldstændig uholdbart ved dem.
Det er en farlig profession. En nervepirrende profession.
Det er meget…
Det er meget hårdt.
Ja, men forhindringerne, du ved, problemerne, er på en måde…
-Det er saften. -Ja.
Forstår du? Man får en følelse af at have opnået noget og succes,
men det varer kun et øjeblik, for så skal man gøre præcis det samme
med nye forhindringer dagen efter.
Og jeg tror, at i lang tid…
Det er nok bedre at sige, at i al den tid, jeg har gjort det her…
Jeg tror bare, jeg…
Jeg ville nå til vejs ende.
Jeg ville bare igennem det lort.
Jeg ville…
overleve det.
Jeg…
Jeg ville ikke kende mine kolleger.
Jeg tog mig nok slet ikke af dem.
Jeg så dem…
som redskaber til at overleve…
i køkkenet.
Og forleden…
Det var virkelig den værste servering, jeg har været med til.
Det var noget værre lort, ikke?
Det var ikke personalets skyld,
det var omstændighederne.
Og…
Jeg ved, at hvis jeg havde været…
Hvis det havde været mig…
Hvis jeg havde været chefkok…
…havde jeg gjort det værre.
Jeg ville have overlevet, men…
Jeg ville have gjort det ubehageligt, for det havde jobbet gjort ved mig.
Sådan fik jeg mig selv til at føle,
for jeg tror, at meget af tiden
kværner der en masse rundt i hovedet på mig,
for store dele af tiden er den helt gal i min hjerne, og…
Denne servering…
Alle bekymrede sig så meget.
Ja, og alle prøvede så hårdt,
og alle elskede så meget,
så det føltes ikke,
som om én person prøvede at overleve.
Det føltes som en gruppe mennesker, der støttede hinanden
og prøvede at løfte hinanden op.
Selv om det så…
blev vildt, og det blev vildt,
og det kunne være løbet fuldstændig løbsk…
så skete det aldrig…
Og bare…
Alene det at se alle bare score.
Det var…
så fedt.
Selvom det var surt,
har jeg samtidig aldrig haft det så sjovt.
Okay.
Wow. Det er…
Jeg mente nu nok snarere, hvad du håbede på at opnå eller udforske her…
Undskyld.
…som praktikant i et arkitektfirma, men…
Ja, undskyld.
Er du okay?
Ja.
Ingen grænser
KØBENHAVN
Jeg ved, det er din fødselsdag.
Hallo.
Jeg vil bare vise dig mit arbejde et øjeblik,
og så laver vi noget sjovt, okay?
-Aftale? -Aftale.
Okay.
Men jeg må sige, mit arbejde, min restaurant, det er meget alvorligt.
Det er meget fint. Det er meget professionelt.
Så ingen latter.
-Ligesom onkel Carmy? -Ingen sjov. Hvad?
Alvorligt som onkel Carmy?
Præcis som onkel Carmy, ja.
Okay. Drej til højre.
Nu er du i køkkenet.
Se her. Vent, se. Det herovre.
Vent. Her laves alle desserterne.
-Hvad siger du til det? -Okay.
Der er faktisk en lyskontakt på den anden side af væggen.
Tænder du lige for mig?
Tak.
Pust ud!
Ja!
Hey, unger! Kom, kom, kom!
Her.
Hvad er det?
Det er til rejsen.
Jeg har kun fløjet ud af landet én gang, og jeg hadede det.
Det er alt det, der hjalp, eller som jeg ville ønske, jeg havde.
Der er Dramamine mod kvalme, Tylenol, hvis du får hovedpine,
TUMS, hvis du har ondt i maven,
og Alka-Seltzer, hvis du ikke har ondt i maven,
men du skal bøvse.
Og en halv Xanax. Mere har du ikke brug for.
Okay.
Ørepropper, hvis ørerne popper for meget på vej op.
-Emergen-C? -Emergen-C.
Til turen dertil og tilbage.
-Tak. -Det var så lidt.
Du har ingen anelse. Ingen fucking anelse.
Ingen anelse.
-Kage, kage! -Vil du have det første stykke?
Vil du?
Okay, respekt.
Okay. Nu skærer vi den ud…
-Sig til, så aflyser jeg turen. -Hvad?
Konferencen tager fire dage,
men rejsen både ud og hjem tager også over en dag,
og der er noget med tiden, og jeg tror, jeg mister en dag.
Derudover er der et ninja-museum uden for Tokyo,
som jeg håbede at bruge en dag på.
Jeg vil nødig forlade jer.
Jeg hører dig.
Men vi har styr på det her, og det er din fortjeneste.
Det bliver fedt. Du får det sjovt.
Det tror jeg. Tak.
Okay, hvor stort skal stykket være?
-Skal jeg tage noget med? -Ja.
Okay.
-Klistermærker. -Klistermærker.
Og slik, alt med en sær smag.
Slik med sær smag.
-Eller en særudgave. -Okay, en særudgave.
Hvis du tager et fotoautomatbillede,
må jeg så få det? Et, hvor dit ansigt ligner…
-Ja. -Fedt.
Du får også et samuraisværd med.
Tak.
Du havde ret om Claire Bear Ikke sendt
Jeg tænker på dig i dag Ikke sendt
Alt i orden. Ikke sendt
Det er vanilje.
Far klarer lysene.
Nej, nej, nej! Nej!
Det går stærkt.
Wow.
Hold da op. Jeg har den. Jeg har den.
Har ingen haft hænderne i? Virkelig?
-Ja. -Hvordan smager det?
-Jeg skærer, og så anretter du. -Ja. Okay.
-Jeg taber måske… -Værsgo. Okay.
-Her, skat. -Godt.
-Ja. -Jeg vil have et hjørne.
Ja, nej. Børn får hjørner.
Voksne får midten. Det er reglen.
Det er det bedste.
Hvor stort et stykke vil du have?
Meget stort. Rigtig stort. Det kan jeg godt klare.
Vil du have det hjørne eller …
Tag hjørnet, før jeg gør det.
Det er vanilje.
Hvor gammel blev du? Der er mange lys.
-Halvtreds. -Halvtreds! Til lykke!
Okay.
Emily, din mor sagde nej til sukker.
Beklager. Jeg kan intet gøre.
-Syd, Syd. -Vent, gaverne.
Okay, ingen hjælper mig.
-Jeg står og skærer selv. -Jeg kan hjælpe.
-Kniven er altså skarp. -Vil du have en anden?
Det er altså dit arbejde.
-Hold nu op. -Du kunne jo godt.
Så hjælp med anretning.
Så er vi to om det.
Nu gælder det.
Okay, så er det nu.
Næste stykke er dit.
Jeg går udenom.
Jeg skærer den vej.
Tekster af: Nicolai Brix