Jsi v pohodě?
Jo, jen... jsem si zašla zapálit.
Vždyť nekouříš.
Já nevím. Šla jsem na vzduch.
Jo?
Jo.
Dneska jsi mi neřekla ani slovo.
Soustředila jsem se.
- Tohle se mi nelíbí. - Mně taky ne.
Tak co se děje?
Co?
Mluvila jsem s Petem.
Jo.
- O tom jsem s tebou chtěl mluvit. - Tak spusť.
Dobře.
Jo, měl jsem...
Odcházíš.
- Ne. Neodcházím. - Končíš...
- Ne, nekončím. - ...a necháváš mě tu
- v těch sračkách. - Neodcházím.
- Ani jsi mi to neřekl. - Tak to není.
- Řekl mi to Pete. - Můžeš...
- Můžeš počkat? - Takže...
Mohla bys? Prostě...
Prosím. Dej mi chvilku.
Pro restauraci je to tak nejlepší. Dobře?
Restaurace je na prvním místě.
Super.
Super?
Jo, prostě super.
Nemám ti na to co jinýho říct.
Nic víc neřekneš? Co to...
To nestačí. Musíš říct něco jinýho.
Snažím se. Přemýšlím, co říct.
Pro dobro restaurace?
- Proto musíme... - Nejsi nadšená?
- Nadšená? - Ano!
Nadšená? Z čeho?
Z restaurace, co každou vteřinu prodělává
- a zavře se? - Tak to není.
- Že ne? - Dostanu nás z dluhu.
- Než odejdu, splatíme to. - To jsem nevěděla. Díky za nabídku.
- Tohle nedělej. - Tak ani ty.
- Sydney, prosím - Jaký je kurva plán?
Jak nás z toho plánuješ dostat?
Z dluhu, za který můžeš ty.
Nemůžeš to celé hodit na mě. Vyřešíme to.
Celé ne. Možná z 50 až 75 %.
Ale celé ne. Jak to teda vyřešíme?
- Jaký je plán? - Už máme správný tým.
Dobře? Jasný? Jdeme na to správně.
Dobře, počkej, takže správně a se správným týmem,
od kterého odcházíš? Nebo...
Snažím se ti to vysvětlit.
Nechci aspoň jednu blbou vteřinu poslouchat ty tvoje kecy, prosím.
Tohle nedělej.
Tak mi sakra pomoz, prosím.
Vždy jsem dělal jen tohle.
Nic jinýho neznám.
A proč je to můj problém?
Přesně to říkám.
Že je to můj problém?
Ne, že by neměl být.
Vysvětli to.
Šel jsem do tohohle, abych nemusel dělat jiný věci.
Myslíš otevření restaurace?
Kuchařinu.
Jako že to byl útěk?
Tak nějak.
Tak to vítej v podělaným klubu.
Nevím, co na to říct. Tohle miluješ.
Dřív jsem to miloval.
Teď už ne?
Ne.
Přijde mi, že se nemám čím inspirovat.
Nemám z čeho čerpat.
Proboha.
Ty to miluješ.
Z nějakýho posranýho důvodu jo. Miluju to.
To nebyla otázka.
Jinak bych nestrpěla všechnu tu prudu.
- Včetně týhle. - Chápu.
- To chápu. Rozumím. - Čemu rozumíš?
Myslím...
že vytvářím hodně zbytečných problémů,
místo abych řešil ty opravdové. Vím o tom.
Snažil jsem se do cesty stavět překážky.
Překážky?
- Překážky. - Jaký překážky?
- Třeba... - Měnils menu každý den...
- Nejspíš. - ...nekomunikoval...
- Asi jo. - ...neomlouval se.
A celkově jsi byl hroznej postrach.
- Myslím... Ano. - Dobře.
Myslím, že jo. Ale ani ty
nemůžeš předstírat, že ses nesnažila zdrhnout.
O čem to sakra mluvíš?
- Sydney... - Teď to řešit nechci.
O to tady nejde. Tohle teď řešit nebudeme.
Ne.
- Znám Adama roky. - Naser si.
- To víš, ne? - Dobře, no...
Můžeš toho nechat?
- Kouření ti moc nejde. - Zlepším se.
Chtěla jsem ti to říct.
A pak se to celý zvrtlo a bylo to divný
- a otravný a on... - Chápu tě.
- Opravdu ano. - Ne.
- Dává to smysl.
Ale měla jsem ti to říct a mrzí mě, že jsem to neudělala.
- To je dobrý. - Ale není.
A že jsem ti to neřekla, souvisí s celým tímhle bordelem.
A promiň, že jsem ti to neřekla, ale choval ses jako maniak.
- Jo, to jsem byl. - Pravý maniak.
To se ti snažím říct. Že mě to mrzí. To ti říkám.
Žes přivedl firmu na mizinu a řvals na Richieho?
- A na všechny? - Taky bych chtěl odejít.
- Chápu to! - Počkej, nevíš.
Musíš to vědět, protože mě mrzí, že to zašlo až sem.
A mrzí mě všechno, čím sis prošel, a že tvá
- rodina... - Tak to není!
- Ale je. - Není. Prosím.
Je to zasranej slon v restauraci.
Je mi moc líto, že si tím tvá rodina musela projít...
- Přestaň, Syd. Ne. Přestaň. - ...a že ty a Nat
a Richie musíte každý den chodit do práce a snažit se to vyřešit.
Nepřestanu. Promiň.
Ne, protože je to hrozný a ta malá část, kterou chápu, je hotová noční můra.
Je mi líto, že tě to postihlo a pořád tě to ničí,
ale když si to vylíváš na restauraci, na lidech, co tu pracují,
na práci a na mně, tak to je kurva...
Proto musím pryč. Vždyť to říkám.
Proč? A co budeš dělat?
Změním se.
Jak?
Myslím...
že jsem nám do cesty postavil spoustu překážek. Abych...
Abych se nemusel vypořádat s jinými věcmi. Chápeš?
A snažím se je zbourat.
Dobře? Aby mi už nestály v cestě.
Abych se nebál. Přestal utíkat.
To je skvělý.
- Myslíš? - Jasně že jo.
Podle mě je skvělý, že tě Adam chce ve své restauraci.
Je to skvělá příležitost a...
Je celkem dobrej, takže...
- Nechovej se jako debil. - Nechovám.
Opravdu. Celkem ujde.
A co? Ty jsi lepší?
Nesahá mi ani po kotníky.
Tak to gratuluju.
- Ani tobě. - Jdi do prdele.
Syd, jsi taková, jaký já nikdy nebudu.
O čem to kurva mluvíš?
Doopravdy. Jsi ohleduplná.
Dovoluješ si cítit věci.
Dovoluješ si starat se o ostatní. Jsi přirozený vůdce a učitel.
A všechno to děláš ze správnýho zasranýho důvodu.
A já to chápu. Tohle je skvělá příležitost.
A je to za spousta prachů a můžeš si najmout, koho chceš.
Ale tady to konečně začíná fungovat.
Začíná se to rozjíždět.
A máš tady sedm lidí,
co by kvůli tobě skočili pod vlak.
Udělám, co budu moct, abych ti zajistil úspěch...
ale naděje, že to tady bude dobrý,
se objevila až s tvým příchodem.
A jestli má vůbec přežít...
Tak jen díky tobě.
Jak to můžeš říct?
Věřím v tebe víc, než jsem kdy věřil v sebe.
Ježíši.
Proč?
Protože Bear jsi ty.
- Co když se pleteš? - Nepletu.
- Co když jo? - Nepletu.
Měníš názor každých deset vteřin.
- Já vím. Ale v tomhle ne. - Vždyť odcházíš.
Ty mě nepotřebuješ.
Vím, že tě nepotřebuju, ale o to nejde.
Máš tady sakra být.
A sám se sabotuješ a utíkáš, když to jde dobře,
- a to není fér! - Vím, že to dělám,
- a chci to změnit. - Proč to děláš?
- Chci to změnit. - Jsi můj partner!
- Jsem tvůj kamarád! - Nechováš se tak!
Co tu vy dva hulákáte?
Odchází.
Fajn. Uklidíme i bez něj.
Odchází z restaurace.
Cože?
Jo.
Odcházíš?
Jdu do důchodu.
Jasně.
Do důchodu? Je ti 12.
Richie, už toho mám po krk.
Čeho máš po krk?
Restaurací.
Seš kurva sjetej?
Ne, říkám ti, že prostě končím.
Dobře.
Tak hodně štěstí, admirále. Hodinky ti pošleme.
Myslím to vážně.
Jo, já vím. Samozřejmě. Jistě. Pokračuj.
Jistě co? Co to znamená? Jak to myslíš?
Tak si běž. Tohle ty fakt umíš.
Co? Co fakt umím?
Jsme na dně. Celý je to v totálních sračkách.
Takže jo, vypadni. V pohodě.
- O to tady nejde! - Dobře.
- Klasický únik. - O to tu nejde.
- Bojuj, nebo uteč. - Poslouchej.
- Utíkáš místo boje. - Splatím dluh. Dostanu nás z něj, jasný?
Restaurace je na prvním místě.
Tohle neříkej.
- Je to tak! - Stejně jako je prvním místě rodina.
- Syd, půjdeme. - Richie!
Richie, omlouvám se.
- Richie, poslouchej mě. - Carmene, jdi do prdele.
Chci ti to vysvětlit.
- Jdi do prdele! - Omluvám se ti!
- To mě nezajímá! - Nenecháš mě to říct!
Richie, snažím se ti něco říct.
Seru ti na omluvy. Šéfkuchařko Sydney, jdu dovnitř.
Projdu rozpis, jestli nejdou zkrátit směny.
Šéfkuchař Carmen nám dělá laskavost, ten plat se bude hodit. Díky.
Byl jsem na Michaelově pohřbu.
Cos to řekl?
Půjdu dovnitř.
- Neměla bych... - Ne. Zůstaň tu, prosím.
Proč jsi to řekl?
Měl jsem to říct už dávno. Říkám to teď.
- Co to kurva zkoušíš? - Jsem k tobě upřímný.
- Snažíš se mě dojebat? - Ne.
Nejsou tu dveře od mrazáku.
- Nechci tě dojebat. - Neser mě.
- Snažím se ti něco říct. - Zničím tě.
- Ne, Richie. - Nesnažím se tě dojebat.
- Já tě zničím. - Přestaň.
Prosím, přestaň.
Richie, prosím, přestaň.
- Prosím, Richie. Přestaň. - Tak dobře.
- Na pohřbu? - Jo.
- Ano, šel jsem tam. - Dobře. Co jsem měl na sobě?
Cože?
Kdybys tam šel, věděl bys to.
Netuším, cos měl na sobě.
Fakt nevím.
Šel jsi a nic jsi neřekl? S nikým nemluvil?
Byl jsem tam jen chvíli a pak jsem odešel.
A seděl jsem v autě.
Proč?
Nezvládl jsem to.
Nepovídej.
Jak to asi zvládají ostatní?
Jo, už to chápu. Byla to ostuda, stydím se a bylo to hrozný.
Vážně je mi to líto.
Víš, jak to pro mě bylo těžký?
Ano, vím.
Ona...
Zrovna říkala,
že jsme se snažili řešit.
A nevěděli jsme jak. Já, ty a Sug, my tři...
Přestaň. Kdo to zrovna říkal?
Já jsem to říkala. Já...
- Než jsi přišel. - Dobře. Pokračuj.
Po návratu jsem nevěděl, co dělat.
Dobře? Byl jsem tak strašně nasranej.
Jako bych stál na místě. Bál jsem se a nevěděl, jak to udělat.
Jak se s tím vyrovnat.
Co mám dělat.
Kdybych mohl vrátit čas, nevím, jestli bych se zachoval jinak. Nevím to.
Nevím, ale přemýšlel jsem o tom...
Poprvé jsem přemýšlel o tomhle.
O tom, jak se to stalo, že mě to nikdy nenapadlo a jak moc mě to mrzí.
Moc mě to mrzí, protože jsem si neuvědomil, že...
Že co? Že...
Že jsi taky někoho ztratil.
Přišlo mi, že mě nenávidíš.
Taky že jo.
Proč?
Protože jsi... Byls...
Byls v mojí rodině.
Znal jsi moji rodinu.
Trávil jsi s ním čas.
A opravdu jsi ho znal.
Taky jsi ho znal.
Ne jako ty. Ve skutečnosti jsem ho neznal. Ne jako ty.
Nechápal jsem, co s ním kurva je.
- To není divu. - A...
Snažil jsem se ho přimět, aby si s někým promluvil...
Ale prostě...
Myslel jsem, že...
Že kdybych zůstal v Beefu, mohl bych na něj dohlížet a pak...
Selhal jsem.
Neselhal jsi, Richie.
Přišlo mi to tak.
Richie, neselhal jsi.
Myslel jsem, že proto jsi tam nešel.
Že jsem kvůli tomu nešel na pohřeb?
Ne.
Nech toho. Vždyť sakra nekouříš.
Koho to teď zajímá?
Přesně. Dej mi to.
Taky jsem tě nenáviděl.
To se nedivím.
Měl jsem... Mám tvoji rodinu rád.
A oni mají rádi tebe.
On tě zbožňoval.
Já vím.
Jo. A oni mají rádi tebe. To víš, ne?
Já vím, ale je to jiný. Jsem spíš jako bratranec.
Jo, ale Richie, ty jsi víc než to.
Bože, ty jsi ale idiot.
Dělám na tom.
Jo?
Jo.
- Jak? - Nevím. Asi proto musím odejít.
Chyběl jsi mi.
- Cože? - Myslím...
celou tu dobu, cos byl pryč. Já tehdy...
přemýšlel jsem o tom,
kde asi jsi a co děláš.
A co zrovna zažíváš.
Jednou jsme s Mikeym jeli na výlet.
Museli jsme něco odvézt pro Jimmyho a...
Jeli jsme kolem jezera za městem,
hrála fakt dobrá hudba a...
Jo. Asi půl hodiny nám přišlo...
že to je dokonalý.
Lepší už to být nemohlo. Prostě...
S kámošem jsme jeli
něco vyřídit a žili jsme okamžikem.
Říkal jsem si: „Kurva, takovej...
Takovej je Carmenův život.“
Říkal jsem si, že takhle se cítíš.
Ne.
Takový to nebylo.
Žárlil jsem.
Koupil jsem si podělanou kuchařku.
Koupil sis kuchařku?
Jo, já nevím. Chtěl jsem zjistit, proč to tak žereš.
Kterou?
French Laundry.
- Je ujetá. - Jo.
Ani to není kuchařka, spíš zkouška inteligence.
Zasraná šablona na kolečka? Naser si.
Není to snadný. Není.
Ale říkal jsem si, že když ten kluk...
Musí to bejt génius, když tyhle šílený kecy chápe.
Myslíš, že je správný, abys od toho všeho odešel?
Já nevím, kdo jsem, Richie.
Jak to myslíš?
Mimo kuchyň nevím, kdo jsem.
Ale restaurace bude...
Bude to dobrý. Bude to v pohodě.
- Jo. - Jo.
Já vím.
Jak to víš?
Jak asi? Pořád máme tebe, ne?
Neříkej, že končíš taky.
- Přijde na to. - Na co?
Na nový podmínky partnerství.
Cokoli. Co chceš?
- Na jedné straně bude Jimmy a... - Jo, to je...
A na druhé straně
já, Nat a Richie.
- Dobře, jestli... to takhle chceš. - Takhle to potřebuju.
Dobře.
Jo.
Máš to mít.
Jdeš do toho?
Já nechci...
Nechci být velvyslanec Dne sv. Páti.
- Co to má kurva znamenat? - O čem to mluvíš?
Vážím si toho gesta, ale...
Tohle je můj domov. Nikam nejdu.
Kdo má kurva čas na gesta?
Fakt se to děje?
Carmy?
Jo, fakt se to děje.
Kurva jo, šéfkuchařko Sydney. Je to zatracená pocta.
Ale jako oficiální partner mám jednu otázku.
Jak podnik udržíme v provozu?
To mě poser, mám úplně stejnou.
Něco vymyslíme.
Co tady sakra děláte?
Co se stalo?
Sugar, mluvilas s Petem?
- O čem? - O té dohodě.
Ne. Nemůže mluvit o klientovi. Co se děje?
No tak. Co...
Odchází.
Odchází z restaurace. Asi vlastně ze všech.
Šel na Mikeyho pohřeb.
Carme?
MEDVĚD
České titulky: Pavlína Tajnerová