TÁR
Mehet?
Csak... Igen, csak... ne törődjön a mikrofonnal.
Tegyen úgy, mintha ott sem lenne.
Csak énekeljen, mintha ott sem lenne.
Aha, értem...
Oké?
- Készen áll? - Igen.
Menjünk.
Akik itt vannak, azok már tudják,
hogy ki ő és hogy ő a kortárs zene
egyik legkiemelkedőbb alakja.
Lydia Tár több minden egyszerre:
a Curtis Intézetben végzett zongoraművész,
Phi Beta Kappa fokozat a Harvardon.
Zenetudományból szerzett doktori fokozatot a Bécsi Egyetemen,
a kelet-perui Ucayali-völgy
őslakosainak zenéjét tanulmányozta,
öt évet töltött
a sipibo-konibo nép körében.
Tár karmesterként a Cleveland Zenekarnál
kezdte pályafutását,
ez az úgynevezett „Nagy Ötök” egyike.
Ezután sorban követték egymást fontos posztok,
köztük a Philadelphia Zenekar,
a Chicagói Szimfonikusok,
a Bostoni Szimfonikusok,
amíg végre megérkezett
ide hozzánk, a New York-i Filharmonikusokhoz.
Ez utóbbival szervezte meg
a 10-es autópálya menekültkoncerteket Zaatariban,
amelyeken több mint 75 000 ember vett részt.
Különösen ismertté vált
kortárs szerzők bemutatásával,
mint például Jennifer Higdon, Caroline Shaw,
Julia Wolfe és Hildur Gudnadóttir.
Elérte, hogy műveiket a jól ismert
zeneszerzők mellett mutassák be.
Ez az idézet tőle van:
"Ezek a zeneszerzők párbeszédet kezdeményeznek
és lehet, hogy nem mindig túl udvariasak."
Lydia Tár írt zenét színpadra és képernyőre is.
A mindössze 15 úgynevezett "EGOT" egyike,
akik megnyerték mind a 4 legnagyobb szórakoztatóipari díjat:
azaz az Emmyt, a Grammyt, az Oscart és a Tonyt.
Amint láthatják,
ez egy rendkívül rövid és tündöklő lista
olyan nevekkel, mint Richard Rodgers, Audrey Hepburn,
Andrew Lloyd Webber és persze Mel Brooks.
2010-ben Eliot Kaplan támogatásával
megalapította az Accordion Karmesteri Ösztöndíjat,
amely támogatja a vállalkozói szellemet és fellépési lehetőségeket
a női karmestereknek, és szerződési lehetőséget biztosít nekik
a legnagyobb zenekaroknál szerte a világon.
2013-ban Berlin Tár asszonyt választotta vezető karmesterének,
Andris Davis után,
és azóta is ott dolgozik.
Mint a mentora, Leonard Bernstein,
Tár is sajátosan vonzódik Mahler iránt,
akinek kilenc szimfóniáját rögzítette
a Nagy Ötök időszaka alatt.
Azonban mindmáig nem sikerült neki
a teljes ciklust egyetlen zenekarral előadni.
Vezényletével
Berlin a Mahler-szimfóniák közül nyolcat vett fel,
utoljára hagyva a legnagyobbat, az 5. szimfóniát.
A járvány miatt ezt a felvételt,
amelyet az elmúlt évre terveztek, le kellett mondani.
De úgy tudom, a következő hónapban
élő felvételt készít Mahler ötödikjéből,
amellyel befejezi a ciklust
és egy dobozos sorozatban kiadja a Deutsche Grammophon,
éppen Mahler születésnapjára.
És ha ez nem lenne elég, új könyve, a „Tár Tárról”,
a Nan Talese kiadásában a Doubledayben jelenik meg
éppen karácsonykor, tökéletes harisnyakitöltő,
no persze csak akkor, ha van otthon elég nagy harisnya.
Mi mindannyian itt a New Yorkernél köszöntjük Önt.
Köszönöm, hogy eljött hozzánk, Maestro.
Köszönöm, Adam. Köszönöm.
Köszönöm.
Lydia nem tudtam...
Nem tudtam nem észrevenni, hogy kicsit összerándult,
miközben az életrajzát olvastam.
Talán kifelejtettem valamit a csodálatos eredményei közül?
Vagy esetleg kicsit lelkiismeretfurdalása van
a hihetetlenül változatos területek miatt,
amelyeken sikert aratott?
Nos, a mai világban a „változatos” szó szinte káromkodásnak számít.
Úgy értem, a mi korszakunk a szakbarbárok kora,
és ha valaki megpróbál több dologban is sikeres lenni,
akkor gyakran ferde szemmel néznek rá.
Minden művészt beskatulyáznak.
Méghozzá agresszív módon.
Nos, Ön szerint eljön az az idő,
amikor a klasszikus zenei közösség
úgy dönt, hogy nem alkalmaz többé szexuális megkülönböztetést
a művészek azonosításánál?
Lehet, hogy nem engem kellene kérdeznie,
mivel én nem olvasok kritikákat.
- Tényleg, soha? - Soha.
De szerintem furcsa hogy, bárki is kényszert érez arra,
hogy "maestro" helyett „maestra”-t mondjon.
Például a női űrhajósokat sem hívjuk „űrhajósnőknek".
Így van.
De ami a nemek kérdését illeti,
tényleg nincs semmi panaszkodni valóm.
És nem panaszkodhat Marin Alsop, JoAnn Falletta,
Laurence Equilbey és Nathalie Stutzmann sem.
Rengeteg csodálatos nő
járt már előttünk.
Olyan nők, akik elvégezték a munka nehezét.
Ez... ez lenyűgöző.
Esetleg tudna ... példákat mondani?
Hát, persze.
Először is, Nadia Boulanger.
Mondjuk, ő lenne a boldog példa.
A szomorú példa lehetne Antonia Brico,
aki minden szempontból hihetetlen karmester volt,
de gettóba zárták a "vendégkarmester"
nem túl vonzó státuszába
és lényegében úgy bántak vele, mint egy kutyával.
Egy kutyával... Soha nem kapott lehetőséget
egy nagy zenekart vezetni?
De, igen. Igen, valóban vezényelte
a Berlini Filharmonikusokat, meg a Metropolitant,
de, mint mondtam, csupán vendégkarmesterként.
Tudja, akkoriban ez
ez az egész női csoda volt.
De szerencsére az idők változnak,
és a Saulusból Paulusba az átalakulás...
ha még nem fejeződött is be,
azért jó úton halad.
Nem kevésbé, hm, tolják túl.
Lydia, beszélhetnénk kicsit
az értelmezésről?
Mert azt hiszem, még mindig vannak olyanok,
akik úgy gondolnak a karmesterre, mint egyfajta emberi metronómra.
Hát, igen, ez részben igaz.
- Igen, de ez... - De az ütemet tartani,
ez nem kis dolog.
De gyanítom, hogy azért ennél sokkal többről van szó.
Igen, hát remélem, igen.
- De a lényeg az ütem.
Az ütem – a legfontosabb az értelmezésnél.
Nélkülem nem lehet kezdeni.
Tudja, én indítom az órát.
A bal kezemmel formázok, de a jobb kezem,
a másodpercmutató jelzi az ütemet, az visz előre.
Az órától eltérően azonban a másodpercmutató néha megáll,
ami azt jelenti, hogy megáll az idő.
Az illúzió az, hogy mint önök is,
Én is valós időben reagálok a zenekarra
- Igen, igen. - ...eldöntöm, melyik a megfelelő pillanat,
amikor a dolog újraindulhat, vagy visszaállhat,
vagy akár teljesen kidobom az ütemet az ablakon.
A valóság az, hogy kezdettől
tudom, mi a pontos idő
- Tényleg? Ez... - ...és a pontos pillanatot,
amikor Ön meg én megérkezünk a közös célunkhoz.
Tudja, az egyetlen igazi felfedezés számomra,
az a próba.
Sohasem az előadás.
Tudom, nehéz kérdés, de ha meg tudná határozni,
azt az egy dolgot, amit Bernsteintől kapott, mi lenne az?
A "kavana".
Ez egy héber szó,
azt jelenti, tudatosság vagy szándék.
Tudod, hogy mik a szerző prioritásai,
és mik a tieid, és ezek hogyan egészítik ki egymást?
Szóval, kavana. Azt hiszem, ez a szó
mást-mást jelent a közönség tagjainak.
Igen, el tudom képzelni.
Jól gondolom, hogy a karmester
nem mindig volt... jelen a színpadon
- a klasszikus zenében? - Igen, így van.
Azt hiszem, azt olvastam valahol, hogy valójában
sokáig az első hegedűs, volt a felelős.
Igen, az első hegedűs, akkor is, ha nem érdekelte
vagy nem volt meg ehhez a készsége.
Mikor változott ez meg, és ki változtatta meg?
Jean-Baptiste Lully francia zeneszerző volt,
aki állítólag egy hatalmas,
hegyes botot használt, azzal ütötte a ritmust a padlón.
Azt hiszem, ez nem olyasmi,
amit a zenészek nagyon kedvelnének.
Egyébként ez a technika véget is ért egy előadás alatt,
amikor Lully véletlenül
lábon szúrta magát a bottal és meghalt.
Igen, elüszkösödött a lába.
Na mindegy...
Igen.
Szóval a karmester
nélkülözhetetlenné válik, ahogy a zenekarok egyre nagyobbak lesznek.
És újra visszatérünk Beethovenhez.
♪ Ba, ba, ba, bamm, ba, ba, ba, bamm. ♪
Nos, ez nem a nyolcadik hanggal indul.
Az alapütem ... ♪ Ba, ba, ba ♪...
Nem szól, igaz?
Tehát valakinek el kellett indítania az órát.
Valakinek le kellett... tűznie a zászlót a földbe
és azt mondani: „kövessetek", igaz?
És amikor ez a valaki Leonard volt, a zenekart
egy varázslatos körútra vezette.
Mert ő jobban ismerte a zenét, - különösen Mahlert-,
mint bárki más.
És gyakran játszott a formával.
Mert azt akarta, hogy a zenekar úgy érezze,
hogy még soha nem látták, nemhogy hallották,
vagy előadták volna az adott darabot.
Szóval ő radikális dolgokat talált ki,
például figyelmen kívül hagyta a tempo primo-t
vagy lezárt egy molto ritardando-t,
annak ellenére, hogy az nem is volt jelölve.
Túlzásokba esett?
Nem, nem! Egyáltalán nem.
Élvezte, hogy felfedezett valami újat.
Egy perccel ezelőtt azt mondta,
hogy a felfedezés a próbán történik meg.
Önnek mikor kezdődik újra a próbafolyamat?
Hétfőn kezdünk.
- Most? - Igen.
Ennél a darabnál tényleg arról van szó,
hogy megpróbáljuk feltárni Mahler szándékait.
Sok mindent tudunk már erről
a többi szimfóniájából.
Tudja, őt annyira inspirálta Rückert költészete,
hogy évekig nem írt zenét másik szerzővel.
De az Ötödikkel minden megváltozott.
Az Ötödik egy rejtély.
És az egyetlen nyom, amit ránk hagyott,
a kézirat borítóján található.
Igen, a dedikáció új feleségének, Almának.
Tehát ha meg akarod ismerni Mahlert,
az ötödik szimfóniáját,
az első dolog az hogy
megpróbálod megérteni ezt a nagyon bonyolult házasságot.
És úgy gondolja, hogy Ön másként értelmezte
ezt a házasságot, mint Bernstein?
Említette az Amazonasnál végzett népzenei kutatásomat.
Tudja, Adam, a sipibo-konibo nép
csak akkor fogadja el az icarot, vagy mágikus dalt,
ha jelen van az énekes?
Ugyanazon az oldalán a szellemnek, amely létrehozta.
És ilyen módon a múlt és a jelen összefolyik.
Ez ugyanannak a kozmikus érmének a két oldala.
Én el tudom fogadni a hűségnek ezt a definícióját.
De Leonard, ő a tesuvában hitt.
A talmudi hatalomban, amely képes visszanyúlni az időben,
és megváltoztatni az ember múltbeli tetteinek
következményeit.
Ezért amikor az Adagiettót játszotta Robert Kennedy temetésén,
az 12 percig tartott.
Úgy kezelte, mint egy misét.
És tudja, ha odafigyel az erről készült felvételre,
kétségkívül érezni fogja a tragédiát és a pátoszt.
És természetesen ez az értelmezés
nagyon is igaz volt Mahlerre az élete későbbi szakaszában,
miután szakmailag mélypontra került
és Alma elhagyta Gropiusért.
De ahogy korábban mondtam, itt az idővel van dolgunk.
És ez a darab nem fájdalmas tragédiában,
hanem egy szerelemben született.
Tehát az Ön választása...
A szerelem.
Igen, de pontosan milyen hosszú lesz?
Nos...
hetven perc.
Annyira megragadott, amit Adamnak mondott
az értelmezésről,
és különösen az érzésekről,
és hogy Ön a szerelmet választotta.
És tudom, hogy a többség szerint a könnyeket
meg kell hagyni a közönségnek, de...
Önt soha nem ragadják el az érzelmei,
amikor fent van a pódiumon?
De igen.
Igen, ez előfordul.
Van egy... várakozás-jutalom ciklus
néhány műnél, és vannak bennük részek,
amit olyan lenyűgözőnek találok, hogy amikor vezényelek,
nem arról van szó, hogy siettetem,
de már alig várom, hogy ahhoz a részhez érjünk,
és igen, megtörténik. Minden egyes alkalommal megtörténik.
Szóval ez fizikai és emocionális is.
Istenem, órákig is eltarthat,
amíg visszatér a földre.
Az ember olyanokat mondutána, amire mások emlékeznek, de ő nem.
És képtelen vagyok aludni.
Olyan, mint amikor elsőéves voltam a Smithen.
És melyik darab van ilyen hatással Önre?
Ja, igen, láttam.
Láttam, amikor A tavaszi áldozat-ot vezényelte
tavaly a Metropolitanben.
Az nagyon erős volt.
Köszönöm. Köszönöm.
Tudja, az a 11 pisztolylövés...
... az egy prímszám...
Áldozatként és egyben elkövetőként is éri az embert.
Amíg ezt nem vezényeltem,
nem gondoltam volna, hogy mindannyian képesek vagyunk ölni.
Egyébként fantasztikus a táskája.
Köszönöm. Örülök, hogy tetszik.
Nagyon. Nagyon.
Elnézést. Az ebéded Kaplannal.
Már vár a sofőrje.
Rendben.
Bocsánat, elfelejtettem a nevét.
- Whitney. Whitney Reese. - Whitney.
Whitney, igen.
Jaj, ne haragudjon,
sajnos kicsit meg vagyok csúszva
és van itt valami, amit nem tudok lemondani.
Értem.
Kereshetem SMS-ben?
Tökéletes, Aldo.
Ó, azt hittem, ünnepelhetünk.
Én is.
Órám lesz a Juilliardban.
Ja, értem.
Megígértem Bennek.
Biztos vagyok benne, hogy tülekedni fognak egy Accordion-helyért.
Nyitnunk kellene az ösztöndíjjal.
- Hogy érti, bővítsük a létszámot? - Nem, a nemi összetételt.
Szerintem elég furcsa, hogy ragaszkodunk az egyneműséghez.
Erről kifejtettük a véleményünket.
És őszintén, eddig nem volt komoly gond
bárkinek a sikeres elhelyezésével.
Kivéve egyet.
Ja, igen.
Neki gondjai voltak.
Hallottam.
Ez a téma minden Citibank ülésen előkerül
az apjával.
Sajnálom.
Semmi gond.
Meg tudom oldani.
Szóval meg akarja torpedózni az Accordion alapzatát?
Valószínűleg elveszítenénk az adományozókat.
Igen, meglehet.
Lehet, hogy ezt a témát
még egyszer átgondoljuk. - Egyetértek.
A Bryant Parkot lekötöttük 25-ére.
Nan megkért, hogy segítsek feltölteni a helyet,
ezért a Kaplan Alapítvány rendel néhány rádió-
és kültéri reklámot.
És fizetett tapsolókat.
Az túl nagy, Eliot.
Inkább a Strandot kellett volna lefoglalni.
Ne aggódjon.
Rendben lesz.
És majdnem pont a születésnapjára esik.
Nagyon sajnáltam, hogy nem tudott eljönni
a londoni Mahler Harmadik előadásomra.
Én is.
Petrának volt valami dolga az iskolában.
És megígértem Sharonnak, hogy ott leszek.
Hát, persze.
Csak kíváncsi lettem volna az őszinte véleményére.
A zenész értékelési lapjaim kimagaslóak voltak.
Ezek bizalmas adatok, Eliot.
Nos, a vezető oboás nagy rajongó.
Hazafelé
az izraeli filharmonikusokkal készült felvételét hallgattam,
és elképedtem, hogy mit tudott kihozni
a vonósokból az utolsó tételben.
Mármint hogy sikerült ezt elérni náluk?
Talán a terem miatt volt?
Vagy a zenészek miatt?
A zenészek nem voltak túl együttműködők.
Az első hegedűs odajött hozzám
az első próba után
és megkérdezte, hogy zsidó vagyok-e - Micsoda?
Szokatlannak tűnt számára, sőt már-már gyanús,
hogy egy nem zsidó zsidó zenét akar vezényelni.
Úgy éreztem magam, mint Max Bruch.
Nos, én mint nagy zsidó, a Kaplan Alapítvány
jókora összeget adományozott nekik
- klezmer megbízásért.
Lehet, hogy meghívnak vendégelőadásra.
Hát Önnel biztos nagy szerencséjük lenne.
Ne, kérem.
Én tudom a helyemet.
Pénzzel nem mindig lehet mindent megvenni.
Ezt maga sem hiszi.
Bebizonyítom. Megpróbáltam megvesztegetni Francescát
hogy mutassa meg az Ön jegyzeteit.
Elküldött a francba.
Rendes lány.
Az a férfi, aki ott ül, azzal a gnómmal,
nagyon bámulja az asztalunkat.
Először azt hittem, engem néz,
de szerintem inkább magára vetett szemet.
Ne is foglalkozzon vele.
Ha akarja, kimegyek a mosdóba
ha szeretne egyedül maradni.
Azt soha nem bocsátanám meg Önnek.
Az utolsó dolog, amit szeretnék, hogy itt kelljen társalognom
valakivel, aki pont olyan mint én.
Holnap hánykor indul?
Francesca intézi a repülőt.
Nyugodtan mondja le.
Akkor távozik, amikor akar.
Nem kell ezt tennie.
Az indítékaim nem teljesen önzetlenek.
Csak egy pillantást. Egy pillantást az előadás kottájába.
Rendben.
- Az 5:15-ös jó lenne? - Igen.
Oké... muszáj gyorsan visszamennem.
Egy megüresedett pozíciót kell betöltenünk.
Kérem mondja, hogy Sebastianról van szó.
Legyen igazságos, Eliot.
Sebastiannak jó a technikája.
Van karmesteri pálcája.
Egy hónapja, beugrottam a Bunkamurába
és megnéztem a Turing-gépet ahogy előadja Chopin 1. koncertjét.
Az öreg Sebastian a Mr. Tempo Rubato.
Inkább robot-o.
Miért tartja még mindig?
Tudja jól, hogy ő Andris embere.
Pontosan. Ezt a döntést maga örökölte.
Hét év túl hosszú idő hogy úgy tegyen, mintha tisztelné.
Tudja, odaát mások a munkaszerződések.
Ő egy... furcsa fickó.
Ki? Andris?
Nem, Sebastian.
Fétisei vannak.
Fétisek? Mint például?
Nosztalgia a háború előtti Kalmus miniatűr partitúrák iránt,
használhatatlan ceruzák iránt,
amiket Karajan tart a kezében fotókon.
Tudja, ilyesmik.
Ez annyira szomorú.
Igen, de igaza van.
Eljön az a pont, hogy le kell cserélnem őt.
Kire?
Mit tanít nekem a szerelem.
Az a vonós jelölés.
Ezt maga Mahler megmondja:
"Langsam, ruhig, tief empfunden"
- Ne csinálja. - Bízzon bennem.
Nem akar valaki más piros és kék ceruzájával
iskolába menni.
Legkevésbé az enyémmel.
Dehogynem.
Rendben. Akkor leszáll rólam?
Igen.
Szabad vonókezelés.
A közönség számára nem szép látvány,
de ha sikerül a zenészeket
összhangban tartani,
a hangzás csodálatos.
Egy robot számára nincs dicsőség, Eliot.
Legyen önmaga.
Oké,
Álljunk itt le.
- Köszönöm, Max. Nagyon jó. - Köszönöm.
Csak a saját okulásomra,
miért jött a Julliardra?
Mert ez a legjobb konzervatórium az országban?
A Curtisen, Eastmanen végzettek nem biztos, hogy egyetértenek.
Úgy értem, a Juilliard egy márka, nem?
Szóval Ön egy márkánál akart tanulni?
- Nem. -Nem, oké. Szóval van egy tanár,
vagy egy végzős,
aki megragadta a képzeletét.
- Valaki olyan, amilyen Ön is szeretne lenni.
Szóval, ki volt az?
Sarah Chang.
Ön hegedűs?
-Igen. - Értem. Oké.
Nos, már értem,
miért szeretne egy ilyen darabot vezényelni.
Biztos ismerős élvezet, ha egy rakás vonóst irányíthat,
akik úgy viselkednek, mintha éppen hangolnának.
Nos,
ez a darab nagyon aktuális.
Úgy értem, a zeneszerző itt megmondja,
"oda-vissza" tremolo ütésekkel kell kezdeni,
dobseprűvel és lassan cintányérokat csúsztatva a bőrön."
Úgy hangzik, mint René Redzepi rénszarvasreceptje.
Izgalmas új zenét játszani, nem?
- Igen - Igen..
Nagyszerű. Rendben, kérem, csatlakozzon a többiekhez.
Tudom, hogy mindannyian karmester-tanulók
Mr. Wolfe-nál, de Önök közül hányan
tanulnak zeneszerzést is?
Oké, hogy hívják?
Olive Kerr.
Oké, Olive. Szóval ...
Mi a véleménye arról, amit most hallottunk?
Egyszerűen csodálatos.
Úgy értem, hihetetlen atonális feszültség van benne.
A feszültséggel kapcsolatos résszel egyetértek.
Nos, intellektuálisan lehet szemlélődni vagy maszturbálni,
az úgynevezett "atonális" által okozott boldogságról
de a fontos kérdés itt ez: Mit vezényelek?
Mi a hatása?
Mit tesz valójában velem?
A jó zene lehet cicomás, mint egy katedrális
vagy egyszerű, mint egy fazekasműhely,
feltéve, hogy a fenti két kérdésre választ tud adni.
Max.
Mondja, mit gondol?
Amikor Anna Thorvaldsdóttir a mesterkurzusát tartotta,
azt mondta, hogy gyakran befolyásolja azoknak a tájaknak
a formája és szerkezete, és a természet, amelyben felnőtt.
De nem vagyok benne biztos, hogy az érdekelte,
hogy leírja a valódi hangokat.
Nagyon Punkt Kontra Punkt.
Igen.
Kompozíciójának szándéka enyhén szólva is homályos.
Tehát, ha a szándéka homályos, hogyan lehet karmesterként
véleményük bármiről?
Persze, hogy fair legyek, elismerem,
van, amikor egyszerűen nincs más választásunk.
És fel kell állnunk egy zenekar elé
és úgy kell tennünk, mintha léteznének ezek a láthatatlan szerkezetek.
De imádkozom, hogy
elkerülje Önöket az a megaláztatás, hogy
a pódiumon állnak a 4’’ 33”-mal, és
egy olyan autót próbálnak eladni, amiben nincsen motor.
Mert most, barátaim,
most van itt az idő, hogy olyan zenét vezényeljünk
ami valóban igényel valamit Önöktől.
Olyan zenét, amit mindenki ismer,
de mindenki másképp fog hallani, amikor Önök értelmezik neki.
Például Max, miért nem egy Kyrie-t?
Tudja, például olyasmit, mint Bach h-moll miséje.
Nem igazán szeretem Bachot.
- Nem szereti Bachot? - Aha.
Ó, Max.
Olvasta Schweitzer könyvét?
Nem.
El kellene olvasnia.
Fontos szöveg.
Antonia Brico legalábbis így gondolta.
Olyannyira, hogy elhajózott az egyenlítői Afrikába
és felevezett a Kongó folyón, hogy Schweitzer nyomára bukkanjon
és megkérje, hogy tanítsa meg, amit Bachról tudott.
Van is valahol egy képem róla
egy, egy szafari kalapban.
Játszott már...
játszott már valaha vagy vezényelt Bachot?
Őszintén szólva, mint BIPOC, pángender személy,
Bach nőgyűlölő élete
valahogy lehetetlenné teszi számomra,
hogy komolyan vegye a zenéjét.
Ne már.
Hogy érti? Mit akar ezzel mondani?
Hát nem nemzett valami 20 gyereket?
De igen, ez dokumentált tény.
De emellett jelentős mennyiségű zenét is szerzett.
De elnézést, én ... ... nem értem,
mi köze az ő csodálatos ágybeli készségeinek
a h-moll miséhez.
Persze.
Rendben, mindegy. Ez a maga döntése.
Végül is „minden lélek a saját társaságát választja ki."
De ne feledjék, ennek a választásnak a másik oldala
lezárja az ember figyelmének egy részét.
Na persze, annak eldöntése, hogy mi az elfogadható
vagy nem elfogadható, manapság
számos szimfonikus zenekar alapelve,
akik uralkodói joguknak tartják,
hogy a kretének kedvében járjanak.
Ez elég sikamlós téma,
de érdemes kicsit megvizsgálni Max allergiáját.
Lehetséges, hogy heteró, osztrák-német, templomba járó
fehér férfiak által írt klasszikus megrendít minket,
egyénileg csakúgy, mint kollektívan,
és — ha szabad kérdeznem — ki dönti ezt el?
Tudják, és mi van Beethovennel?
Őt szereti?
Mert számomra aktív leszbikusként,
Én... Nem vagyok igazán biztos az öreg Ludwigban.
De aztán szembesülök vele.
És akkor közvetlen közelről látom
a nagyságát és az elkerülhetetlenségét.
Gyerünk, Max. Járjon a kedvemben.
Engedjünk meg Bachnak egy hasonló pillantást.
Üljön le.
Nos, ez eléggé soványka, igaz?
Ez lehetne akár egy elsőéves zongorahallgató.
♪ Vagy Schroeder ahogy Lucynak játszik. ♪
Vagy Glenn Gould, példának okáért.
Nos, amíg meg nem változik...
...amíg bele nem hatolunk,
nem halljuk, mi is ez valójában.
Ez egy kérdés.
És válasz is.
Ami újabb kérdést vet fel.
Bachban alázat van.
Nem tesz úgy, mintha mindenben biztos volna.
Mert ő tudja, hogy mindig a kérdés az,
ami bevonja a hallgatót.
Soha nem a válasz, értik?
Most a nagy kérdés Önöknek ez:
Mit gondol, Max?
Ön nagyon jól játszik.
De a fehér, férfi, cisz zeneszerzőket egyszerűen nem kedvelem.
Ne akarjon mindenáron megsértődni.
A kis különbségek nárcizmusa
a legunalmasabb konformizmushoz vezet.
Szerintem Edgard Varèse oké.
Például az Arcanát szeretem.
De akkor biztosan tudja, hogy Varèse
egyszer kijelentette, hogy a jazz
„négerek terméke, amit zsidók hasznosítottak."
De ez nem akadályozta meg Jerry Goldsmith-t abban,
hogy lenyúlja tőle A majmok bolygója filmzenéjét.
Ez egy tökéletes sértés, nem gondolja?
De tudja, az a probléma ha feliratkozik
a szélsőséges magabiztos elégedetlenkedők közé,
hogy ha Bach tehetsége leredukálható a nemére,
születési országára, vallására, szexualitására, stb.
akkor ez Önnel is megtehető.
Egy napon, Max, amikor kimegy a nagyvilágba
és vendégszerepel egy nagyobb vagy kisebb zenekarnál,
észreveheti, hogy a zenészek állványain nem csak
lámpák és kották vannak.
Kapnak majd minősítő lapokat,
amik arra valók, hogy Önt értékeljék.
Nos, mit remél, milyen kritériumok
alapján fogják ezt megtenni?
Hogy olvassa a kottát vagy bánik a pálcával, vagy valami más alapján?
Jól van, mindenki, nézzük Max kritériumait,
vizsgáljuk meg Max esetét.
Ebben az esetben, Anna Thorvaldsdóttirt.
Egyetértenek, hogy megállapíthatunk két dolgot?
Egy: Anna Izlandon született.
Kettő: ő egy... nem is tudom,
Waldorf tanárhoz hasonlító, szuper dögös fiatal nő.
Ki ért egyet?
Rendben, most fordítsuk tekintetünket
vissza a zongorapadra odafent
s nézzük meg, hogy tudjuk a fentieket
az előttünk ülő személlyel összekapcsolni.
Most hova megy?
Maga egy rohadék.
Maga meg egy robot.
Úgy látom, hogy sajnos a maga lelkének építésze
a közösségi média.
Ha táncoltatni akarja a maszkot, ki kell szolgálnia a zeneszerzőt.
Alá kell vetnie magát,
az egóját, és igen, az azonosságát.
Valójában ki kell állnia a nyilvánosság és Isten elé
és el kell törölnie magát.
Rendben.
A lezárás alatt
valami olyat csinált, ami felkeltette a figyelmet.
Ingyenessé tette a zenéjét.
Bárki streamelhette a berlini előadásait,
teljesen ingyenesen.
Nos, ez igazából...
egy demokratikus döntés volt a zenészek részéről.
És bárcsak mondhatnám, hogy az ötlet az enyém volt,
de valójában Sharon Goodnow-tól származott.
Sharon az Ön élettársa.
Együtt nevelnek egy gyereket,
és ő az Ön berlini koncertmestere is.
- Igen, így van.
Ez nem bonyolítja az Ön életét?
A munkáját hazaviszi vagy fordítva...?
Jake azt mondta, biztos benne,
hogy elégedett leszel a szék kárpitozásával.
Igen az leszek,
...ha el tudom tüntetni a zsírt a jövő hónapig.
Te soha nem hízol.
Anyád... üzent nekem.
Tudja, hogy elfoglalt vagy de reméli, hogy be tud ugrani.
A következő út.
Mit szeretnél vacsorázni?
Semmit.
Nem, itt maradok és hasznosítom ezt a zongorát.
Nem tetszik nekem az E feloldás a csellószólamban.
Neked nem úgy hangzik, mint egy felmelegített Charles Ives?
Egyáltalán nem.
De ne aggódj, felhívom Houstont.
Mindenki alkalmazkodni fog.
Biztos van néhány New Haven-i barátod,
akikkel szeretnél ma este találkozni.
Hát, nem igazán.
Beugorjak később a jegyzetekért?
Nem, nem lesz rá szükség.
Oké.
Jaj, majdnem elfelejtettem, de...
ezt neked tették le a recepción.
Kicsoda?
Nem mondták meg.
Nincs névjegy sem?
Nincs.
Oké, csak tedd le oda.
Köszönöm.
Jó éjszakát.
A következő program
a Mindent egybevetve az NPR News-tól.
A Mindent egybevetve műsorát
a Közszolgálati Műsorszolgáltató Társaság készítette
- Közszolgálati Műsorszolgáltató.
...és füleket eszek,
- 2008 óta az igényes hallgató rádiója. - 2008.
- Én füleket eszek, - Én füleket eszek,
- Egyen Ön is. - Egyen Ön is.
És most még több az NPR-től.
A következő hetekben
verseket fogunk hallani a Nemzeti Ifjúsági Költők Díj
négy döntősétől.
Mikor tudtad ezt meg?
Csak ma reggel.
Mr. Kaplan nagyon esedezett bocsánatért.
Sikerült jegyet szereznem
a 7 órásra, Münchenen keresztül.
Kevés idő van az átszállásra,
de külön szolgáltatások elérhetők.
Hogy állnak a dolgok a DG-vel?
Remélem ráébredtek végre, hogy az a legbölcsebb,
ha őszinte nagylemezeket adnak ki ebben a sorozatban?
Nincs újabb fejlemény.
Megnézted az emailt, amit előkészítettem neked?
- Tegnap este elküldtem.
- Oké, csak továbbítsd a válaszukat.
Mi a véleményed a New Yorker interjúról?
Szerintem jól ment.
Kamuzol.
Csak locsogtam.
Nem.
Nem, egyáltalán nem. Csodálatos voltál.
Francesca.
Ha tényleg szeretnél vezényelni,
képesnek kell lenned kimondani, amire gondolsz.
Oké. Talán...
Kevésbé kellett volna hangsúlyozni a kapcsolatodat
- Leonarddal? - Nem.
A Mahler és Alma közöttire gondoltam.
Arra célozgattál, hogy elárulta.
Nem biztos, hogy ezzel egyertértek.
Tényleg?
Alma is zeneszerző volt,
de Mahler ragaszkodott hozzá, hogy abbahagyja a zeneírást.
Azt mondta, csak egynek van hely...
- Egy seggfejnek a házban? - Egy seggfejnek a házban. Igen.
És Alma elfogadta ezeket a szabályokat.
Senki sem döntött helyette.
#Játékszabály
„Ha a nőnek joga van felállni az állványra; akkor a szónoki emelvényre is felállhat.”
Oké.
Milyen volt az estéd?
Eseménytelen.
Vannak még Sharon tablettáiból?
Nem, de Dr. Korovin felírta ezeket.
Köszönöm.
Kaptam egy újabb furcsa e-mailt Kristától.
- Aha - Mit válaszoljak rá?
Semmit.
Ez az utolsó eléggé kétségbeesett volt.
Die Hoffnung stirbt zuletzt (A remény hal meg utoljára)
Van valami külön szerződésed
az áramszolgáltatóval, amiről nem tudok?
Visszatért a szívdobogásom.
Nagyon ver.
Nem találom sehol a Metoprololt.
A francba.
Ezt találtam a fiókban.
Ez az?
Igen.
Köszönöm.
Új táska?
Ez csak ajándék Eliottól.
Akarod?
Nem.
Jól áll neked.
Lassítsuk ezt le percenként 60 ütemre.
Valójában 64 ütem.
Megpróbáltalak felhívni tegnap este a mobilodon.
Aztán meg a szállodában.
Biztos aludtam.
Soha nem alszol ilyen mélyen.
Ne veszekedjünk.
♪ Feelin' a feelin' ♪
♪ For somethin' there ain't too much of... ♪
Aggódom Petra miatt.
Kezd bezárkózni önmagába.
Konkrétabban?
Mostanában folyton zúzódásokkal a lábszárán jön haza.
Aztán amikor rákérdezek, csak hallgat.
Remélem, csak a játszótéren fociznak.
és nem valami Biodeutsche dolog.
Már beszéltünk erről.
De lehet, hogy csak több erőfeszítést kellene tennünk
hogy találjunk neki egy barátot.
Ez elmúlt év nagyon nehéz volt
egyedül összezárva két ilyen öreg hölggyel.
Elég idős már, hogy megtanuljon zongorázni.
Majd én tanítom.
Igen.
Az jó lenne.
Hogy van a szíved?
Már jobb.
Kopp-kopp. Ki van ott?
Leonard?
Walter?
Á, szóval az MTT!
Miért kell ennyire kitartani?
Itt örvendezni kellene,
nem sikoltozni, mint egy kibaszott pornósztár.
Michael Tilson Thomas...
Szervusz, Petra.
Miért bujkálsz?
Csak szólj és segítek.
- Sharon? - Igen?
Elviszem Petrát az iskolába.
Oké.
- Na gyere! - Tschüss.
Ki viszi a halotti leplet?
„Majd mi” - mondták a hattyúk
- „meg a kakas meg a tyúk." - A tyúk.
„Én viszem”
„Mi visszük a leplet”
És ki fog zsoltárt énekelni?
– Én – mondta a rigó egy bokron ülve.
– Elénekelek egy dalt.
– És ki fog harangozni?
– Én – mondta a bika –
„Mert én jól tudok húzni.
Majd én húzom a harangot."
Az ég összes madara
sóhajtott és zokogott
amikor meghallották a harangszót
szegény Kakas Robinért!
Minden rendben lesz.
Oké. Melyikük az?
A piros kabátos.
-Szia -Menj.
Hello, Johanna.
Én Petra apukája vagyok.
Sokat mesélt rólad.
Tudom, hogy mit csinálsz.
És ha még egyszer megteszed, tudod, mit fogok tenni?
Elkaplak.
És ha elmondod egy felnőttnek, amit most mondtam,
nem fognak neked hinni. Mert én felnőtt vagyok.
De hidd el, elkaplak.
Ne feledd, Johanna,
Isten szeme mindent lát.
Helló. Helló.
Mindenki ott van a kamarateremben?
Igen.
Nem.
Jó reggelt.
Elnézést, maestro.
Nem voltunk benne biztosak, hogy eljön.
Úgy hallottuk, hogy zsúfolt a programja.
Akarja, hogy jegyzeteljek?
Nem, köszönöm, Sebastian.
Nem szükséges.
Mindannyiunknak van minősítő lapunk?
- Sikerült háromra leszűkíteni.
Szóval, hacsak nincs valakinek más megbeszélnivalója,
hívjuk be az egyes számút.
Goossens feláll, megszólaltatja az A-ját.
És persze Léon meglehetősen híres volt
- az ő, hm, meglehetősen széles vibratójáról, mi? - Igen.
Beethoven csak felnéz, és azt mondja: „Uraim, válasszanak.”
Hogy megy az írás?
Á, sose tudom, erre a kérdésre mit kell válaszolni.
No.
Úgy hangzik, mint egy fizikai aktus.
Mint például, hogy megy a szarás?
Oké.
Hogy megy a gondolkodás?
Hát, nem olyan jól.
Folyamatosan hallok valamit, izgalomba jövök,
aztán meg azon kapom magam, hogy utánzok.
Minden utánzat.
Mindannyiunkban ugyanolyan zenei nyelvtan működik.
Vegyük csak Beethoven Ötödikjét.
A harmadik tétel témája ugyanaz az intervallumsorozat,
mint a Mozart Negyvenedik utolsó tételének nyitó témája.
Ez lehetett véletlen egybeesés is.
Nem. Ebben az esetben nem.
Ha megvizsgálja a vázlatfüzeteket, amiket használt,
Mozart fináléjából 29 taktus azonos.
Beethoven egyszerűen kimásolta.
A mindenit! Ezt igazán lehangolónak találom.
Befejeztem a kéziratának az olvasást.
Nagyon jó, Lydia.
Korszakalkotó.
És merem állítani, fennmarad
jóval azután, hogy az én könyvem feledésbe merült.
Igen, igaza van.
A teljes első kiadás mindig elérhető lesz.
Ön túl szerény, mint mindig.
Köszönöm, Andris.
Ezt nagy becsben fogom tartani.
Nyugodtan használja.
Akár fülszövegnek a borítóra.
Ó, köszönöm.
Elküldöm a kiadónak.
Remélhetőleg még van idő.
Büszke vagyok rá, hogy a tanítványom volt,
bár nem nagyon volt
bármi, amit taníthattam volna Önnek.
Nem, ez nem igaz.
Soha nem lett volna meg ez a pozícióm, ha Ön nem lett volna.
Akkor Londonban lenne, vagy New York-ban.
De az egyik sem Berlin.
Emellett azt sem tudom, mit tenne Sharon,
ha egyszer el kellene mennünk.
Nagyon szoros a kapcsolata a családjával.
Ó, igen, a Goodnow nővérek.
Emlékszem az idősebbre, micsoda faltörő kos volt,
amikor még irányította a DG-t.
- Heike gyakran változtatja a véleményét.
És az a hang!
Mármint a jel-zaj-arány,
elviselhetetlen!
Kellett egy külön lyuk nekem a régi városi lakásomban,
hogy tudjak írni.
Schopenhauer az emberi intelligenciát
a zajra való érzékenységgel mérte.
Mintha ő is lelökött volna egy nőt a lépcsőn
aki be is perelte később?
Igen.
Bár nem világos,
hogy ez a magánéleti és személyes kudarc
releváns-e a munkássága szempontjából.
Elkésett.
Tessék, adja ide a botját.
- Köszönöm. - Megvan.
Oké..
Gut, gut.
Vissza az elejére. És el ne felejtsem ...
...Christian...
A forzando-t végig erős hangsúllyal kell.
Oké?
Ó, de ugyanakkor,
Olyan, mintha
egész távolról hallanánk.
Szóval így...
Tehát...
Bocsánat.Harald ott van ?
Harald? Csak azt akartam kérdezni, hogy nem tudna
gyorsan beállítani valamit nekünk?
Gut, gut, gut. Kitűnő.
Harald?
Ugyanazt szeretnénk backstage beállításnak,
az élő felvételhez.
Egy, két, egy...
Hiába bólogatnak a fejükkel, még mindig nem hallom a forzandót.
Oké? Látványos, de...
... szeretnénk hallani is.
Oké? Ez nem ...
Hé.
Huszonhét, direktben
És az átmenet előtt, olyan legyen, mint egy lövés.
Oké?
Vonósok.
Nem.
Rögtön elvenni.
Bah!
Ez túl lassú.
Itt lenn a kápánál.
Egészen rövidet rántva. És energikusan
Oké.
Oké, tutti.
Második rész a felütéssel
Na, hogy mennek a dolgok itt?
Jól, igen.
Igen, tényleg nagyszerű, de...
kár, hogy nem rögzítjük egyből lemezre.
Én inkább kriminálisnak mondanám.
Átlövi nekem az MP3-akat?
Igen, persze, de nem akar inkább WAV fájlokat?
Nem, csak azt, amit az emberek ténylegesen streamelni fognak.
És videót is?
Igen igen, a színpadon balra az ’A’ kamera.
- Oké. -Rendben. Köszönöm, urak.
Oké. Viszlát. Nagyon szívesen.
- Ott? - Igen.
Azt akarod, hogy itt erősebben lépjünk be?
- Igen, akkor jó. - Igen..
Itt, mert az uralkodó dinamika forte,
ami nem jó.
- Igen?
Igen. Hm, csak egy apróság, Maestro.
A scherzo alatt
a klarinétszóló még mindig túl hangos.
Valójában annak az első hegedűket
kellene kísérnie.
De ettől eltekintve azt mondanám, nagyon jól állunk.
Köszönöm, Sebastian.
Köszönöm.
Pontos értékelés?
Nem hinném.
A klarinét piano jelzésű, mi meg pianissimók vagyunk.
Sebastian szeret a zsöllyében ülni,
de nincs gond a kör egyensúlyával.
Egy kicsit játékosabb.
Ó, és itt van valami, amit Tanya és én Gustavóval csináltuk.
Szerintem ez elég ütős.
Igen, ez tényleg csodálatos munka, Karl.
Csak arra gondoltam, nem próbálhatnánk valami
kicsit kevésbé... kidolgozottat.
Valami egyszerűt, mint ez?
Nem tudom, hogy akarja a világítást.
Kérd meg Haraldot, hogy vegye le a belső világítást a felére.
A belső világítást a felére levenni, kérem.
Szerintem működhet,
de be kell hoznunk néhány lámpát.
Ha valami ilyesmit akarunk csinálni,
akkor be kell hoznunk a spotlámpákat
jövő héten Tanya... Felejtsd el a stroboszkópokat.
Köszönöm a türelmét.
Természetesen, maestro.
Hogy érezzük magunkat a mai próbát illetően?
Nos, Sebastian szerint az Ön szólója a scherzoban
kicsit hangos.
Lehetséges.
Én nem így gondolom.
A kotta szerint a dinamika nagyobb, mint az első hegedűé.
Igen, így van.
Hallgasson ide.
Sebastian öregszik, Knut.
Ki fogom tenni.
Maga az első, akinek szólok.
Nos...
Akkor összehívok egy gyűlést, és szavazni fogunk.
Nem nem fognak.
Meg kell szavaztatni.
Ismerem a választási szabályokat.
De a karmester-helyettes kinevezése
kizárólag az én hatásköröm.
Igen.
Szóval számíthatok rá, hogy támogat a többieknél?
Igen.
Rendben.
És kivel fogja helyettesíteni?
Gondolkozom néhány néven,
de a legfontosabb, hogy azonnal lépjünk.
Értem.
Maestro, a többiek szeretnék tudni,
hogy kiválasztotta-e már a kísérő darabot.
Ó! Hamarosan meglesz. Ígérem.
Oké. Danke.
Oké.
Danke.
♪ Váltás dúrról mollra. ♪
Elnézést, kopogtam.
Tudtam, hogy minél előbb szeretnéd visszakapni a kulcsaidat.
Igen, köszönöm.
Használtad a céges kártyát?
Igen.
Használhatnánk a ...
...taxidhoz hazafelé.
Igen. Rendben.
Elmehetsz.
Nem csak a kulcsokról volt szó.
Szükségem van valakire, aki megölel.
Ennek most nincs itt a helye, Francesca.
Te ... Nem erről van szó...
Csak ...
most kaptam ezt valakitől az Accordiontól.
Jaj, ne.
Mikor történt?
Tegnapelőtt.
Az az e-mail, amit küldött neked, mintha már érezni lehetett volna...
Töröld ki. És a többit is.
Nem szeretnék semmilyen pletykákba bekerülni.
Jól van, jól van.
Gyere ide. Semmivel sem tudtuk volna megállítani.
Ő nem tartozott közénk.
Nem bírom elfelejteni az utazásunkat Ucayaliba.
- Olyan közel voltunk mi hárman. - Igen.
De ez még azelőtt volt, hogy elkezdett volna követelőzni.
Valami nem egészen stimmelt vele.
Olyan ígéretes volt.
Igen, az volt.
Igen.
Majdnem annyira, mint te.
El kell felejtenünk őt.
Érted?
Rendben?
- Sajnálom. - Ne.
Tudom, hogy dolgoznod kell.
A kulcsaid ott vannak a konyhaasztalon.
Rögtön elaludt.
Nem is kellett fogni a lábát.
És sokkal jobb hangulatban jött haza.
Ó, csodalány.
Ma találkoztam az új csellistával.
És milyen volt?
Olga Mjetkina.
Orosz.
Jó zenész.
Helyes.
Az arcmimikája kicsit túl sok.
Hogyhogy?
A legato-ja.
Úgy tűnik, mintha mindjárt elélvezne.
De hát fiatal.
Ah, szóval már találkoztál vele.
Nem, nem.
Csak Francesca említett valamit.
Szerintem intéz valami üdvözlő ebédet.
Lehet, hogy még halasztanod kéne.
A meghívása még nem végleges.
Fenntartásaid vannak?
Nem.
Nem igazán.
Lássuk, beilleszkedik-e.
Bevetted a gyógyszeredet?
Nem.
Köszi, hogy szólsz.
Milyen volt Johanna tegnap?
Most már leszállt rólam.
Szólj, ha valami változik.
Petra, tegnap este nem jártál véletlenül a dolgozószobámban?
- Nem, Lydia. - Mert tudod, hogy
nélkülem nem szabad oda bemenned.
Tudom.
Helyes.
Ez nem olyan egyszerű.
Kicsit zajosabbnak kell lennie.
Oké?
Nagyobb szenvedéllyel!
Úgy kell szólniuk, mint a kürtöknek.
Még ha Mahler nem is írta oda.
Nagy erővel. Oké?
Felejtsék el Viscontit.
Annyira ismerős itt mindenkinek.
Ez tényleg nem segít, hogy olyan jól ismerik a darabot.
Ugyaninnen.
Kérem.
Kérem, kérem.
Figyeljenek.
Ez itt nagyon szabad.
Oké?
Olyannak kell lennie,
mintha egy ember kiénekelné a szívét.
És...
Maguk úgy játsszák, mint egy etűdöt.
Oké.
Még egyszer elölről. Az adagietto elejétől.
Oké.
Maestro.
Micsoda meglepetés!
- Éppen ebédelek.
Megkínálhatom valamivel?
Nem, köszönöm!
- Egy kis teát, talán? - Nem, köszönöm, Sebastian.
Tudja, néha elfelejtem, milyen lenyűgöző
gyűjteménye van.
Az ott Kalinnikov?
- Igen. - Ó.
Hát, nem csodálatos?
Egy múzeumban volna a helye.
Száz rubelért vettem
- egy kijevi bolhapiacon még 90-ben.
Közvetlenül a Fal leomlása után.
Az nem lehetett semmi.
- Ó, hihetetlen, hogy ezt átéltük.
Még éppen csak megérkeztem ide Andrissal,
és hirtelen lehetségessé vált a lehetetlen.
Igen.
Épp erről szeretnék beszélni magával.
- Az újraegyesítésről? - Nem, nem.
Üljön le, kérem.
Nem, arról a lehetőségről,
hogy esetleg egy előfizetéses zenekart vezethetne.
De már most is azt teszem.
Igen, de nem karmesterként.
Ha nem most, akkor mikor, Sebastian?
Úgy érti, hagyjam itt Berlint?
Nos, szerződjön át valahova, igen.
De ez az én otthonom.
Az egyetlen otthonunk a pódium.
Mindannyian bőröndből élünk.
Ugyanolyan jól tudja, mint bármelyikünk.
Gondolkodjon rajta.
Nem kell sietni.
Nem muszáj most rögtön döntenünk.
Arról a lányról van szó, nem?
Milyen lányról?
Ön nem kér engem.
Hanem utasít.
Amint megjelent, tudtam, hogy a napjaim itt meg vannak számlálva.
Andris mondta, ne aggódjak, de...
... én tudtam.
Tényleg nem értem, miről beszél.
Ne, kérem!
Csak mert senki sem mer még levegőt sem venni.
Azért még tudjuk, hogy mit csinál.
Milyen szívességeket osztogat.
Én...
Tényleg nem tudom, mit mondjak, Sebastian.
Pont maga merészeli
megkérdőjelezni a tisztességemet?
Nem nem. Bocsánat, Maestro.
Nem is tudom, mit beszélek.
Dehogynem, egyértelmű, hogy nagyon is tudja.
Mármint ha tényleg így érez irántam,
akkor inkább nem azt kellene mondania, hogy
teljesen kizárt, hogy maradjon?
Ne, ne, kérem, maestro! Kérem, bocsásson meg nekem.
Miért?
Az alázatoskodásáért, a képmutatásáért, a mizogámiáért?
- Nem is vagyok nőgyűlölő! - Mizogámia.
Házassággyűlölő.
Andris még mindig nagyon is házas.
És maga ugyanazon az emeleten lakik egy lakásban, nem?
Csak nem tetszik, amit sugalmaz.
Ebből több is lehet, mint suttogó pletyka.
Tudom.
Alig éltük túl a Der Spiegelt
amikor összejöttünk.
De Francescánál senki sem mutogathatott ujjal.
Ez nem olyan, mintha viszonyotok lenne.
Igen, ez igaz.
Csak felfordul a gyomrom, ha arra gondolok,
az öreg robotnak igaza lesz valamiben.
Biztos már elfutott Andrishoz.
Van valaki, Francescán kívül,
aki szerinted alkalmasabb lenne?
Vannak mások is, akik megfelelnének a feladatnak.
Talán várnod kellene a döntéssel.
Hogy állunk a DG-vel?
- Beszéltem egy asszisztenssel Boyd Muirnál ... - Igen.
...aki azt mondta, nem tudja, miért döntöttek úgy,
hogy csak digitális sorozat legyen, mik voltak a kritériumok.
Viszont tudom, hogy pont nemrég
teljes vinil sorozatot csináltak Long Yu-nak.
Naná.
A kínai piac óriási.
Rendben. Akkor bekeményítünk.
Elmegyek egyenesen Lucianhoz.
Talán emlékeztetni kellene
a saját Annenberg Tolerancia Programjára.
Megvannak az elérhetőségei, ugye?
Igen. Mindjárt elküldöm neked.
Már megint vacakol a gépem.
Már beszéltem az informatikával.
Kölcsönadnád a tiédet?
Köszönöm.
Hol a maccsa teám?
Nem tudtam, hol vagy.
Csak mozogtam egy kicsit.
Kihűlt a maccsa teád. Hozok egy másikat.
Nem kell, hagyjad.
Folytassuk a munkát.
Francesca, megtetted, amit kértem,
és törölted a teljes levelezést Kristával,
igaz?
Nem vagyok benne biztos
Ööö ... Nem tudom pontosan.
Még egyszer ellenőrzöm.
Tudod, Sebastian elmegy tőlünk,
és azon gondolkodtam, hogy
összeállíthatnánk egy listát a lehetséges utódokról.
De persze, nyugodtan írd be a te nevedet is.
Köszönöm.
Jaj, az ebéded az új csellistával.
Meg akartalak kérni, hogy tedd át.
A zenekari szavazás utánra.
Írok neki egy SMS-t most.
Nem, várjál.
Inkább lássuk, milyen forma.
Ezek az ételek...
Az uborkasaláta, az nagyon jó.
Ez az egyetlen igazi lehetőség itt
ha valaki vegetáriánus.
Halat eszik?
Nem igazán.
Ha akarja, mehetünk máshova.
Például ott a kifőzde.
Úgy értem, tudja, ezt tényleg egy ostoba hagyomány,
hogy az új tagokat idehozzuk, hogy
együtt szürcsölgessenek a múlt szellemeivel.
Úgy értem, valamikor mindenki... Napóleontól
Beethovenig beugrott ide, és itt evett valamelyik asztalnál.
Igen, Clara Zetkin is.
Vajon melyiknél?
Ő ki? Egy zenész?
Nem. Ő segített megalapítani
a szociáldemokrata nőmozgalmat Németországban
és a KPD-t, amíg Hitler hatalomra nem került.
Aztán száműzték a Szovjetunióba.
Clara Zetkin?
Igen.
Minden március 8-án megkoszorúzzuk az emléktábláját
a Kreml falánál.
A születésnapján?
Nem, a nemzetközi nőnapon.
Kész van, maestro?
- Igen, uh... - Igen, először saslikot, aztán borjúhúst.
- És Önnek? - Uborkasalátát.
- Köszönöm. - Jó választás.
Még egy kis kenyeret?
Ez finom. Kér egy falatot?
Á, nem.
Nem, köszönöm!
Régóta él Berlinben?
Egyáltalán nem.
Vannak barátaim Wickerben, náluk lakom,
amíg meg nem tudom a zenekar döntését.
Szimonov fenntartja a helyét?
Szerintem igen. Ő a nagybátyám.
De az álmom mindig az volt, hogy Berlinben játsszak.
Nekem is.
Nincs még egy ilyen hely.
Gondolom, Rosztropovics a példaképe.
Hát persze, ő óriási volt.
Tanultunk róla a Moszkvai Konzervatóriumban,
de felnőttként ma már Jacqueline du Pré a kedvencem.
Miatta kezdtem csellózni.
Melyik lemeze volt az?
Nem lemez. YouTube
Elgar csellóversenye.
Hát, persze.
Barenboim vezényletével a Londoni Filharmonikusokkal.
Nem tudom, ki vezényelt.
De ő nagy hatással volt rám.
Akkor döntöttem úgy, hogy megtanulom a darabot
és eljátszom az ifjúsági zenekarral.
Elég nagy kihívás. Hány éves volt?
Tizenhárom.
Húha.
Szívesen meghallgatnám.
Készült róla videó. Elküldöm a linkjét.
Anyám újságja. Minden reggel hozzák.
Nincs ott.
- Nincs magánál? - Nincs.
- Biztos nem?
- Nem, sajnálom.
Csodás.
Nagyon köszönöm.
Itt most leállunk. Holnap reggel a rondo finaléval kezdünk.
Nos, a szünet előtt
Tudom, hogy sokan kíváncsiak,
melyik lesz a kísérődarab.
És sokat gondolkodtam róla,
és eszembe jutott, mi lenne, ha tartanánk
egy informális szavazást, hogy esetleg az Ötöshöz
Elgar csellóversenyét párosítanánk.
És azután, hogy mi mindenen mentünk keresztül,
és min megyünk még keresztül,
és hogy újra egy család vagyunk,
úgy érzem, hogy talán a szólistát is
a saját sorainkból kellene kiválasztanunk.
Igen.
Rendben. Oké.
Csak... Elnézést. Még egy kérdés.
És ez tényleg csak téged érint, Gosia.
Úgy értem...
...praktikusan, Tudom, hogy ez
igazából a te dolgod lenne.
De tekintettel arra, hogy mennyire leterhel a Mahler,
arra gondoltam, mit szólnál,
ha meghallgatásokat tartanánk?
Hát, ez eléggé unortodox.
De elvileg nincs kifogásom.
Az egyetlen problémám az lesz majd,
hogy mikor lesznek ezek a meghallgatások.
Semmiképpen nem szeretném, ha
ütköznének a szekcióüléseinkkel.
Nem, nem! Ez nagyon fontos pont.
Úgy értem, muszáj lesz...
...gyorsan kivitelezni.
Um...
Esetleg hétfőn?
Rendben.
Helyes.
Knut, összeállítana egy vizsgabizottságot hétfőre?
Oké. És a teljes csellószekciót is odavárom.
Lássam, mit mond.
Oké, most mennem kell.
Britta, szervusz.
Lydia.
- Épp elkaptam a végét.
Mi a véleményed? Hogy szólt?
Fantasztikusan.
Alig várom már az élő felvételt.
Igen, hát...
Boldog leszek, ha már vége lesz.
Ez mindig így megy.
Tudom, hogy elfoglalt vagy, nem szeretném növelni a gondjaidat,
de ...
Andris Davis felhívott.
Nézd, ő ideges, mert Sebastiant elküldöm.
Nem, nem, nem.
Másról van szó.
De légy szíves, tudassad Laurával,
amint kiválasztottad a helyettesítőjét,
hogy előkészíthessen egy sajtóközleményt.
Persze, természetesen.
Szóval, mit akart Davis?
Panaszkodott, hogy állandóan késik
a sofőr, akit szerinte a testület biztosít neki.
Te tudsz erről valamit?
Igen.
Nem, igazából... én fizetem ezt neki.
De akkor miért hiszi azt, hogy a testület?
Mert szüksége van rá, hogy elhiggye.
Hinnie kell...
hinnie kell, hogy nem felejtették el, Britta.
Az Akadémia Karajan nevét viseli,
és Abbadónak mindenféle szentélyeket állítottak a házban.
De Davis neve sehol sem látható.
Értem.
Akkor talán Francesca beszélhetne azzal a sofőrrel.
Hát, persze.
Még egy dolog.
Ez elég kellemetlen.
Mi az?
Üzemkimaradás?
Megint el kell vinnem Mrs. Sewinget egy bárba?
Nem, ennek semmi köze a zenekarhoz.
Emlékszel az Accordion Akadémia egyik ösztöndíjasára,
a neve Krista Taylor?
Igen. Miért?
Az a helyzet, hogy öngyilkos lett.
Istenem. Szegény.
A szülei biztos...
Várjál, sajnálom... Ezt nem értem, Britta.
Miért, miért téged bíztak meg, hogy
közöld velem ezt a szörnyű hírt?
Miért nem közvetlenül velem lépett kapcsolatba az Accordion?
Ez kényes ügy, Lydia.
Kaplan azt gondolta, az lenne a legjobb,
ha keresnél egy ügyvédet,
mielőtt bárkivel beszélnél az Accordionnál.
Feltételezem, a bárkiben benne van maga Eliot is.
De nem értem, miért kellene ezt tennem?
Úgy tűnik, bizonyos vádak merültek fel.
Vádak? Miféle vádak?
Azt nem mondta meg.
De az Accordion jogászát így tájékoztatták.
Kaplan szerint biztos, hogy nem lesz belőle semmi,
de az ember nem lehet elég óvatos.
Elnézést a kései óráért. Lydia Tár vagyok.
Szeretnék beszélni Mr. Singerrel, azonnal.
Igen.
Igen, sürgős.
Fáradt?
Nem alszom jól.
Én is ugyanígy voltam a felvétel előtt.
Lydia...
egészen biztos Sebastian ügyében?
Igen.
És kivel fogja helyettesíteni?
Talán Andrew Crusttal.
Ő volt Otto Tausk asszisztense a VSO-nál.
Nem a lánnyal?
Andris...
...Önnek soha nem volt problémája
egy diákjával vagy kollégájával,
aki valahogy félreértelmezte a szándékát?
Panaszkodott valaki rám?
- Nem, természetesen nem. -Mert most már késő,
elszalasztották a lehetőséget.
- Én már kiszálltam a játékból. - Igen, tudom.
Természetesen!
Hálistennek, engem soha nem ráncigáltak le a pódiumról,
mint Jimmy Levine-t.
Vagy vadászták le, mint Charles Dutoit-t.
De gondolom, okkal kérdezi.
Tudja, annyi hasonló ügy szerepelt
a hírekben mostanában.
Manapság, ha megvádolnak valakit, az ugyanaz, mintha bűnös lenne.
De gondolom, ez ugyanígy volt
sok évvel ezelőtt, Furtwänglerrel.
Meg egy kicsit Karajannal is.
Melyikük volt a jobb karmester?
Én soha nem játszottam Furtwängler alatt.
Amikor először idejöttem, a régebbi tagok
elhallgatták a véleményüket.
Ugyanakkor maguk mögött akarták hagyni azt a korszakot.
Mit, a háborút?
- Nem a háború után...
A nácitlanítást.
Valaki rád mutatott,
és a folyamat kezdődött elölről.
Furtwängler soha nem volt tagja a pártnak.
Nem volt hajlandó szalutálni
vagy vezényelni a Horst-Wessel-Liedet.
Vagy „Heil, Hitler”-rel aláírni a leveleit.
Még azokat sem, amiket Hitlernek írt.
De köteles volt a nácitlanításban részt venni.
Addigra már félig nyugdíjas volt,
halottaknak játszott.
Halottaknak játszott?
Titokban egy temetőben adott koncertet.
De ugye nem tesz egyenlőséget a szexuális illetlenség
és a náci vád közé?
Mindkét esetben örökké készen kellett állnod.
Évekig vigyáztam, hogy az összes fogas a szekrényemben
ugyanabba az irányba nézzen.
Hányan lesznek a meghallgatáson hétfőn?
Sehányan.
Sehányan?
Talán Martin.
Soha nem jött jól ki Gosiával.
Szívesen leülne egyszer már a színpadra.
Hát...
akkor is szükség lesz a meghallgatására.
Hát, persze.
A szabályokat be kell tartani.
Nem vagyunk egy kicsit formálisak, Francesca?
Ha jól értem, csak egy játékos van, igaz?
Nem, maestro, ketten vannak.
Akkor egyértelmű.
- A második. - Igen.
És van egy problémánk.
Őt hivatalosan nem hívták meg
a zenekarba tagnak.
Nos, nem is kell ahhoz, hogy szólót játsszon.
Gondolom a meghallgatás feltétele volt, hogy
csak szekciótagok jöhetnek?
- Akkor az ő meghallgatása kiesik. - Nem.
Francesca, kérlek, szólj Martinnak, jöjjön vissza,
hogy közölhessük vele a hírt.
Várj. Gosia, beszéljük meg.
Francba!
Ez az!
Egyeztetem a szólópróba időpontjait vele.
Köszönöm.
Ülj le.
Meghoztam a döntést
Sebastian pótlásával kapcsolatban.
Szeretném, ha tudnád, nem ment könnyen.
Ez a pozíció óriási felelősséggel jár,
és az irántad való személyes szeretetemet félretéve...
...muszáj, hogy valaki sokkal tapasztaltabbat válasszak.
Hagyjál már.
Nincs nálam az újságod.
Már megmondtam a múltkor...
Jaj, elnézést. Jöjjön be.
Rendben. Rendben.
Szerintem a kontraszt, most sokkal jobb.
- Nem gondolja?
Hogyan issza a kávét?
Feketén. Erősen.
Szabad játszanom?
Hát, persze, természetesen.
Eddig jutottam.
De elég jó.
Hm, ez a rész itt.
Esetleg ha az a-t itt b-re cserélnénk?
Így jobb. Tetszik ez a hangzás.
Gyerünk. Tartsunk szünetet.
Oké.
Sharon?
Helló!
Sharon úton van a nővérével.
Amennyit hallottam, valami rosszban sántikálnak.
A gyerek a szobájában van.
Petra.
Mit csinálsz itt?
Elbújok előle.
Miért?
Mert az mondta, tegyek rendet,
pedig már megcsináltam.
Látom.
Na, gyere.
Mind téged várnak.
Mindenkinek adok egy ceruzát.
Mindenkinek?
Nem tud mindegyikük vezényelni.
Ez nem... ez nem demokrácia.
Oké ...
A szünet után visszatérünk az allegro molto-ra
Köszönöm. Nagyon köszönöm.
- Ez jó volt.
Elégedett?
Mennyi ideje ismerte Miss Taylort?
Ellenőriznem kell az asszisztensemmel,
de összességében, azt mondanám,
- legfeljebb néhány hónapja.
Köszönöm, hogy időt szánt rám. -Nincs mit.
- Ez a felvétel egy védett szerveren lesz fenn... - Oké.
...a Singer úrral érvényes ügyvédi titoktartás mellett.
- Nagyszerű. - Ő majd tájékoztatja
hogy segítse elkészíteni a tanúvallomást.
Tanúvallomást?
Igen.
Azt hittem, tud erről.
Singer úr irodája azt mondta, egyeztettek
az Ön asszisztensével.
Francesca, jó lenne, ha megemelnéd a csinos kis segged
most azonnal.
Az egyetlen értesítés, amit Francescától kaptunk
egy email volt az asszisztensemnek az éjszaka közepén
amelyben benyújtja az azonnali lemondását,
és közli, hogy majd jelentkezik
amikor több részlettel tud szolgálni.
Miféle részletekkel?
Gondolom az új címével.
Eközben, egész délelőtt próbáltam
találni valakit, aki tudna Önnek segíteni
ideiglenes jelleggel.
Egyelőre talán az új karmestersegéd
lenne a legalkalmasabb.
Nem. Nem. Ő nem ér rá egészen az Ötödik élő felvételéig.
Igen, kész vagyok. Menjünk.
Tudom, mennyire rá voltál utalva.
Kétkulacsos kis kurva.
Képzeld, mennyire megbántódott, Tár.
- Ne merészeld védeni őt! - Istenem, lassíts már!
Vissza fog jönni.
- Úgy értem, van egy buta telefonom, mint minden robotnak.
Mennyire lehet nehéz egész nap SMS-ezni?
Lassíts már!
Vagy engedj kiszállni.
Francesca!
Asszonyom?
Ide tilos bejönni.
Gyorsan! Jöjjön!
Ide föl kell rakni. Ide föl kell rakni.
Élnézést, megint késtem.
Ön itt lakik?
Nem, általában nem.
Érezze otthon magát.
Felveszek valamit.
Van egy törülközője?
- Igen. - Köszönöm.
Elnézést, elkapott az eső.
Lesz egy kis koncert a zenész barátaimmal.
El kéne jönnie.
Köszönöm, de ... tényleg haza kell mennem.
- Van gyereke, igaz? - Igen.
Nekem nem lesz.
Van, akinek jobb egy háziállat.
Mi az...
- Bocs. -Viszlát.
Ja, igen. Viszlát. Igen.
- Viszlát. - Oké.
-Oké.
Ó, Olga!
Olga!
Olga?
Hello?
Olga?
Miért nem mentél a rendőrségre?
Ellenálltam. Elfutott. Mit mondhatnék nekik?
Istenem.
Hozok valami fájdalomcsillapítót.
Nem, kösz, nem kell semmi.
De, hozok valamit.
Valaki csúnyán bánt veled?
Igen.
Szebb vagy, amikor mosolyogsz.
Lydia!
Mi baj?
Fogd meg a lábam.
Így jobb?
Igen.
Oké.
Kezdjük a legnyilvánvalóbbal.
„Mi a franc történt az arcával?”
Pont mostanra ütemezte az arcplasztikát,
és lelépett a sebésztől, mielőtt a másik fele elkészült?"
Nem.
Engem, szóval, megtámadtak.
Köszönöm.
Megvagyok. Tényleg.
Látniuk kellett volna azt a pasit.
Rendben.
Második rész. Az átmenetet próbáljuk.
74. taktus felütéssel.
Ne!
Fáj.
Orvoshoz kéne menned.
Jövő hétig foglalt.
Felhívom őket még egyszer, és
megmondom, hogy nagy fájdalmaid vannak.
Nem, inkább, ezt fejezzük be itt.
Oké?
Összességében az egyensúly helyesnek tűnik.
Egy gyors felfrissítésen túl
az Elgarra kellene koncentrálnunk.
Biztos vagy ebben?
Szerintem, igen.
Itt teljesen jók vagyunk,
de itt megpróbálom visszafogni őket.
Itt elragadja őket a glissando-d ereje
megpróbálnak lépést tartani veled.
Hm, lehet...
Hol támadták meg, maestro?
Ne törődjön vele.
Tessék.
Köszönöm.
Szóval itt vagy.
- Mikor volt ez az esés? - Csak homályosan emlékszem.
Három-négy napja.
Csak a vállam. Igen.
Kicsit éget, mintha elaludtam volna a medence partján.
Oké, visszaveheti az ingét.
Megsértett néhány ideget.
Azt az égő érzést, amit érez
úgy hívják, hogy notalgia paresthetica.
Nosztalgia?
No-talgia. Nincs benne „s”.
- És hogyan kezelik? - Sehogy.
Majd elmúlik.
Egy kis kiigazítás segítene. Kicsit ferde a tartása.
Akkor Ön bizonyára
„négerek terméke, amit zsidók hasznosítottak."
Most fordítsuk vissza a tekintetünket odafent a zongorapadra
arra a szuper dögös fiatal nőre.
Ez-ez... nagyon jó volt.
Most talán maszturbálhatna,
de mit tesz valójában velem?
- Britta. - Szervusz.
- Láttad már? -Igen, igen. Én most láttam.
...gyűlés ma délután.
- Ma délután? - Problémát jelent?
Nem, semmi probléma.
Először is az az osztály technológiamentes zónában zajlott.
Másodszor pedig, aki megszegte ezt a szabályt,
úgy vágta össze amit mondtam,
hogy teljesen elferdítette a szavaimat.
Nézzék meg a a diákokat hátulról.
Egyértelmű, hogy nem valós időben készült.
Összevágták.
Biztos vagyok benne, hogy ez igaz, Lydia.
És ha csak ez a videó lenne, nem is ülnénk itt.
De sajnálatos módon összekapcsolták egy cikkel,
a New York Post-ból Krista Taylor öngyilkosságáról,
ami további Accordion-ösztöndíjasokra utal,
akiket állítólag szintén meginterjúvoltak.
Laura, kivel tudtál beszélni?
Senkivel.
Nyilvánvalóan nem reagáltunk,
mivel először egyeztetni akartuk a stratégiát.
- Itt van a cikk. - Köszönöm, Laura.
Több fiatal nőt elcsábított és behálózta őket,
„hogy szexuális aktus folytasson velük szakmai szívességekért.
Akik nem engedelmeskedtek, azokat ellehetetlenítette.
Ez teljes valótlanság.
A Post pedig egy botránykeltő szennylap.
Komoly ember nem olvassa.
Ami pedig Krista Taylort illeti,
ő zavarodott volt.
Úgy értem, rám szállt.
Milyen módon?
Furcsa ajándékokat küldött nekem.
Online trollkodott velem.
- Próbált jeleket küldeni nekem. - De miféle jeleket?
Beleírt a Wikipédia-cikkembe, azt állítva, hogy ő volt a múzsám.
Ez simán ellenőrizhető, nem?
És tett bejelentést erről? vagy feljelentést?
Nem.
Nem, nem. Nézzék, valószínűleg kellett volna.
De... Sajnáltam őt.
Sharonnal beszélt erről?
Nem, nem akartam ezzel terhelni.
- Nem gondolja, hogy kellett volna? - De. Igen.
Nos, mit tanácsol?
Egyelőre még nincs túl nagy visszhangja.
A szakmából senki sem kapcsolódott be vagy kért kommentárt.
Szóval én azt mondanám, lássuk, mi lesz.
Csak szerettük volna figyelmeztetni, amennyire csak lehetséges, Lydia,
a pénteki adományozói találkozó előtt.
Sajnos, nem lehetek ott.
Hát, nagyon ajánlom, hogy ott legyen.
Könyvbemutatóm lesz New York-ban,
azonkívül vallomást kell tennem.
Akkor majd a visszatérésekor tájékoztatjuk.
Élvezzék a hétvégéjüket.
Éhen halok.
Ma befejeztem a dolgomat.
Gratulálok. El kellene mennünk ünnepelni.
Nem lehet. Pakolnom kell.
- Szervusz. - Szervusz, Lydia.
Sharon?
Igen?
Nem láttad az előadás kottáját?
Nem, miért? Nem ugyanott van, ahol a többi?
Nem, nincs ott.
Biztos benne, hogy nincs az irodámban?
A zenekari könyvtárban?
Igen, meg tudná nézni még egyszer, kérem?
Fogalmam sincs. Igen, pontosan.
Lydia?
Tessék.
Mikor jössz vissza?
Holnapután.
Megígéred?
Igen, megígérem.
- Jó éjszakát. - Jó éjszakát.
Köszönöm. - Van palackos italuk?
Természetesen.
Szüksége van valami másra, mielőtt becsukom a kabinajtót?
Igen. Még várunk valakit.
Minden kérdésemre,
amely a Krista Taylorral és másokkal folytatott
kommunikációjára vonatkozott,
mindig azt válaszolta, hogy
„Nem tudom” vagy „Nem emlékszem”.
Mutassak valamit,
ami segíthet az emlékezete felfrissítésében?
Bármilyen dokumentumot, például az Öntől származó e-maileket
vagy az Ön személyi asszisztensétől, Lentini kisasszonytól,
amelyek segíthetnek felidézni, mit mondott és mit nem?
Gondolom, már hallotta.
A Bryant Park áthelyezte magát az 53. utcába.
Ez itt a Kaplan Alapítvány által előkészített nyilatkozat.
Sajnálom, de valószínű, hogy
ez az utolsó alkalom, hogy látjuk egymást.
De legalább most már megvehetem a saját repülőjegyeimet.
Maga meg mást oktathat ki
arról, hogy hogy kell felmászni a pódiumra.
Van hátsó bejárat?
„Valóban, a zene magyarázatára használt leggyakoribb metaforák
„alapja az az gondolat, hogy a zene
„egy nyelv, habár titkos.
„És ily módon, szent és megismerhetetlen.
„Ezek az örömteli hangok, amelyeket mi keltünk a legközelebbi dolog
„az istenihez, amit bármelyikünk valaha tapasztalt ...
„... de ami mégis csupán a levegő mozgásából keletkezett.
Nem különbözik a madárdaltól."
Akkor találkozunk lent fél óra múlva, és vacsorázunk?
Köszönöm, de nem bírom az időeltolódást. Megyek aludni.
Igen, én is. Én is ezt teszem.
Igen, helló.
Igen, nincs víz a szobámban.
Igen, megnéztem a minibárban.
Mennyi ideig tartana hogy kapjak egy üveg vizet?
Ne fáradjon. Lemegyek.
Az előcsarnokba.
Jesszusom.
Britta volt az.
Igaz?
Hallottál róla, hogy
ezek az ezredfordulós robotok hogyan kereskednek a hazugságokkal.
A Juilliard-dolog egyáltalán nem érdekel.
Túl sok szabad idejük van.
Szélsőséges.
A legrosszabb fajtából.
Ahányszor csak elmegyek itthonról,
máris intrikál, vagy egy másik ilyen hülyéről
kérdezget engem, mint Samantha Hankey.
Istenem, egy senki, akinek nincs jobb dolga,
mint ebéd közben feldobni a nevemet és sugalmazni dolgokat
Sajnállak.
Nem kell.
Próbáltalak hívni tegnap este.
Jól éreztétek magatokat együtt?
A hátam borzasztóan fáj.
Francesca itthagyott,
és szükségem volt valakire, aki cipeli a táskáimat.
Kit kérhetem volna még?
Hogy jöjjön velem? Talán Knutot?
Jesszusom.
Sok dolgot elfogadok veled kapcsolatban.
És végül
biztos vagyok benne, hogy túl tudnám tenni magam ezen.
De most nem erről beszélünk, ugye?
Ezek a vádak
a lány szüleitől, aki öngyilkos lett?
Te tényleg elhiszed, amit állítanak?
Ezek hazugságok!
Megérted, milyen volt
besétálni a tegnapi szekcióülésre
és látni, hogy mindenki rólam sutyorog?
Ennek semmi köze ahhoz, amivel téged vádolnak.
Itt egyszerűen arról van szó,
hogy nem figyelmeztettél, hogy a családunk veszélyben van.
És mire lett volna az jó?
Mit tudtál volna tenni, hogy javíts a helyzeten?
Mert megérdemlem.
Ezek a szabályok.
Ki kell kérned a kibaszott tanácsomat,
ahogy mindig is tetted.
Ahogy akkor is tetted, amikor először érkeztél ide
vendégkarmesterként, aki állandó pozíciót keresett.
Megkérdeztél, mi itt a politika,
mik a helyes lépések, hogyan lehet elintézni dolgokat.
Persze ...
ezek a beszélgetések egy másik ágyban zajlottak.
Vagy inkább a kanapén
azon a szörnyű helyen, amit még mindig nem tudsz elengedni.
„Régi bánat tör fel.”
Kegyetlen vagy, hogy a kapcsolatunkat úgy állítod be, mint egy üzleti tranzakciót.
Csak egy olyan kapcsolatod van, ami soha nem volt az.
Ott alszik a szomszéd szobában.
Úgy tűnik, ez még csak eszedbe sem jutott.
Petra!
Gyere ide, drágám.
- Jó volt. - Igen?
- Igen. - Akarsz menni a parkba?
Ne tedd ezt. Kérlek, ne tedd ezt.
Kérlek.
Helló! Anna Franzen vagyok.
Anyám lakott abban a lakásban.
Fogadja részvétemet az édesanyja miatt.
Köszönöm.
Hogy van a testvére?
Eleanor egy neuköllni intézetben él.
Elnézést a zavarásért,
de a férjem és én áruljuk a lakást,
és meghallottuk a zenét.
Örülök, hogy tetszett.
Csak tudni szerettük volna, hogy
mikor szokott próbálni,
hogy úgy ütemezzük a bemutatókat az érdeklődőknek.
Nem szeretnénk elijeszteni a potenciális vevőket
a nagy zajjal.
Jaj, ne.
Ne.
Nem, ezt tényleg nem szeretnénk.
♪ Eladó a lakás ♪
♪ Anyád jó mélyen a föld alatt ♪
♪ Most már el lehet adni ♪
♪ A mama lakását ♪
♪ A testvéred a diliházban ♪
♪ A testvéredet a diliházba dugtad ♪
♪ Mind a pokolra kerültök ♪
♪ Eladó a lakás! ♪
Oké.
Figyeljenek ide.
Gyerünk, figyeljenek rám!
Lydia.
Ez az én kottám.
Lydia, maga össze van zavarodva.
Ez az én kottám!
Te undorító kis senki!
Jól vagyok.
Írja alá a CAMI-utalványt.
Jó napot. CAMI.
Pillanat.
Általában Lisa Richet ajánlanám,
a foglalási osztályunkon, ő nagyon jól passzolna Önhöz,
csak túl sok dolga van mostanában.
Szóval, azt szeretném, ha Jake-kel lennének egy csapatban.
Jake, megmutatnád Lydiának,
hogy mit készítettél neki?
Nos...
most resetelünk.
Most inkább kevesebbet akarunk, nem többet.
Szelektívek akarunk lenni,
és újjáépíteni az egészet az alapoktól kezdve.
Ez azt jelenti, hogy egy új történetre van szükségünk.
Itt jó lesz.
Itt. Köszönöm.
Legyen 40.
Köszönöm.
Győztesnek érezték magukat?
Most már igazán megérthetjük, mit is jelent a zene.
A lényeg, hogy milyen érzést kelt bennünk, amikor meghalljuk.
Végre megtettük az utolsó óriási lépést.
És odaértünk. Most már tudjuk, mi a zene.
És nem kell sokat tudnunk a dúrról,
a mollról, az akkordokról és hasonlókról
a zene megértéséhez, ha az mond nekünk valamit.
A legcsodálatosabb pedig az, hogy határtalanok
mindazok az érzések, amelyeket a zene kelthet bennünk.
És az érzések némelyike olyan különleges és olyan mély,
hogy azt szavakkal nem is lehet leírni.
Nem mindig tudjuk megnevezni,
amit érzünk.
De néha igen.
Mondhatjuk, hogy örömet érzünk,
élvezetet, nyugalmat, vagy szeretetet, gyűlöletet.
De néha-néha
olyan érzéseink vannak olyan mélyek és különlegesek,
hogy nincsenek szavaink rájuk.
És ezért olyan csodálatos a zene,
mert megnevezi ezeket az érzéseket nekünk
csak éppen hangokkal és nem szavakkal.
Benne van minden a zene mozgásában.
Ne feledjék, a zene mozgás,
mindig megy valahová, mozog és változik
és folyik egyik hangról a másikra.
És ez a mozgás többet mond nekünk
az érzéseinkről, mint amire egymillió szó képes.
És most eljátszunk önöknek egy...
Tony.
Helló, Linda.
Bocsánat.
Lydia.
Anya mondta, hogy átjössz.
Hogy bujkálsz.
Miért bujkálnék?
Fogalmam sincs.
Amúgy sem az én dolgom.
Sok az elvarratlan szál, ismerjük el.
Hogy érted ezt?
Mint mondtam, semmi közöm hozzá.
De nekem úgy tűnik, fogalmad sincs, honnan jössz
vagy hová tartasz.
Bejöhetek?
Köszönöm.
Ó, nagyon sajnálom.
Csak meg akartuk erősíteni, hogy a szerző valójában
nem repül ide Oszakából, hogy részt vegyen a koncerten.
Meg kell mondanom, hogy kerestem a zenei könyvtárakban
a kottáját, de nem találtam semmit.
- Ez most érkezett.
Nagyszerű. Köszönöm.
Shirley és Cirio szívesen megmutatják
gyönyörű országunk nevezetességeit. - Köszönöm.
Nagyon köszönöm.
Te jó ég.
Köszönöm, köszönöm.
Talán megállhatnánk valahol, és úszhatnánk egyet.
Igen, a vízesésnél.
De nem a folyóban.
Miért? Van valami gond a vízével?
Nem, csak krokodilok vannak.
Nem gondoltam volna, hogy ilyen messze is vannak a szárazföldön.
Egy Marlon Brando filmből szöktek meg.
Húha.
De ez már rég volt.
Túlélő típusok.
Hölgyem. Hölgyem.
Itt a recept.
- Tíz dollár. Köszönöm.
Van valahol a környéken ... köszönöm...
Ahol kaphatnék masszázst?
Arra gondoltam, segítene az időeltolódással.
Igen.
Van egy nagyon jó hely, amit ismerek.
Köszönöm.
Kérem, lépjen oda az ablakhoz.
Az ablakhoz?
Igen, ott.
Elnézést, kicsit össze vagyok zavarodva.
Hogyan ... Hogy működik ez?
Csak válasszon egy számot innen.
Válasszak egy számot?
Igen.
Ötös?
Jó reggelt.
Mielőtt elkezdenénk, beszéljünk egy kicsit arról,
hogy mit akart a zeneszerző ezzel a darabbal.
Mi az, amit keres.
Öt perc.
Köszönöm.
Nővérek és testvérek az Ötödik Flottától, itt az idő.
A búcsúbeszédemet rövidre fogom.
Soha nem voltam a szavak embere.
Ha felszálltok erre a hajóra, többé nincs visszaút.
A következő szárazföld, amelyen partra léptek, az Újvilág lesz.
Ha bármelyikőtök elvesztette a bátorságát,
akkor most szálljon ki és senki sem fogja elítélni.
Felirat: hhgygy@freemail.hu