Argi tu ne atgaiva širdžiai?
Kas taip kalba?
Ką tai išvis reiškia?
Tikrai manai, kad dabar noriu kalbėti apie tai?
Tik pamaniau, atsižvelgiant į viską, tai nekalta tema.
Bandai juokauti?
Tikriausiai.
Deni.
Matei saulėlydį?
Dangus pilnas spalvų.
Jėzau. Iš čia jo net nesimato.
Galiu įsivaizduoti.
Pasirodo, man tai visai gerai sekasi.
Deni, lik su manimi. Leisk padėti.
Viskas gerai. Aš susitvarkysiu.
Nesusitvarkysi.
Tau reikia pagalbos. Leisk tau padėti.
Dabar galiu tavęs neįsileisti.
Fantastika. Valio terapijai.
Deni, pabusk.
Deni, būk geras, įsileisk mane.
Ką?
Tylu.
Anksčiau niekad nebuvo tylu.
Deni.
Deni, pabusk.
PAGAL DANIELIAUS KYZO ROMANĄ
„THE MINDS OF BILLY MILLIGAN“
Sukišk vaikus į maišą.
Žiūrėk. Sukišk vaikus į maišą.
Prigrūsk pilną. Tada matysi, kada jie nustos kvėpuoti.
Kitas. Prašau prieiti.
- Labas, Stenai. - Labas, Rasai.
Man tik reikia papildymo.
Tabletes gavai prieš dvi savaites.
- Na ir kas? - Stenai.
Klausyk, man reikia ištverti šitą teismą ir tada baigsiu. Gerai?
Atleisk, žmogau.
- Nagi, Rasai. - Stenai.
Stabdai eilę, žmogau. Greičiau.
- Žinai, kad tai nesąmonė, ar ne? - Ne aš kuriu taisykles, žmogau.
Tarnavau savo šaliai, ateinu čia kaip sumautas elgeta...
- Gerai... Stenai, supran... Baik! - ...ir vis tiek nieko negaunu.
- Man trūksta. - Nurimk. Būsi išmestas.
- Tai man priklauso! - Gerai. Ateik!
Turi užsiregistruoti pas gydytoją. Gerai?
Nurimk.
Ačiū.
Klausau?
Gerbiamas teisėjau...
Pavėlavote pateikti pasiūlymą. Praleidote kelias paskaitas.
Taigi, etato nesitikėti?
Raja, jūs jau paliudijote. Padarėte dėl to vaikio viską, ką galite.
Metas atsitraukti nuo bylos.
Šaunuolė.
Neleiskite emocijoms trukdyti mūsų darbui.
- Kodėl ne? - Nesupratau?
Argi visa tai darome ne dėl emocijų?
- Raja. - O jei ne, ar neturėtų taip būti?
Vėluoju į vakarienę. Susitiksime paskaitoje.
Ačiū.
Stenai?
Reikia pasikalbėti.
Suicidinės mintys - vadovėlinis atvejis. Kaip aš to nepastebėjau?
Nereikia.
Aš juo rūpinausi, Stenai.
Šį vaiką nuvylė daugybė žmonių.
Nesuversk visko sau.
Tapai psichiatru?
Tik sakau.
Žinom tiek, kad jei nebūtų išgirdę, kaip jis nukrito nuo lovos, jis būtų miręs.
Dabar galime tik viltis, kad jis išgyvens naktį.
NIUJORKO PATAISOS ĮSTAIGŲ DEPARTAMENTAS
RAIKERIO SALA
Sąmoningas? Pasakė tik tiek?
Kas nors turi išmokyti juos daugiau žodžių.
- Ne visai tiek. Ne. - Kas dar?
Jam leista grįžti į teismą savaitės pabaigoje.
Ką? Čia pokštas?
Teismo nuomone,
jam tereikia išklausyti dvi baigiamąsias kalbas ir nuosprendį.
O tam jis pakankamai sveikas.
Eini labai greitai.
- Greitai eini. - Ilgos kojos.
O kaip prisiekusieji?
Teisėjas tai pavadino atidėjimu dėl medicininių priežasčių, mums tai į naudą.
Į mėginimus nusižudyti teisėjai paprastai žiūri kaip į kaltės ženklą.
Dieve, žmonės visada įžvelgia vieni kituose tik blogiausia.
Tikra tiesa. Bet ne tu?
Ne, aš - ne. Turėtum pamėginti parduoti man drambliuką.
- Nupirkčiau. - Taip.
Deni. Labas.
Ačiū Dievui.
Tik pažiūrėk. Šitas vaikis sveikas kaip ridikas.
Tau viskas gerai? Kaip jautiesi?
Ar tau dabar skauda?
Gal tau ką nors atnešti?
Deni?
Denis saugus.
Bet jo čia nėra. Ir jis neateis.
Dėl to galite kaltinti tik save.
Prašau, leiskit su juo pasikalbėti, Džekai.
Manau, visi žinome, kuo tai baigėsi paskutinį kartą.
Taip nesąžininga.
Aš tik bandžiau padėti.
Įsivaizduokite, kad po kelių dienų Denis atsidurs kalėjime.
Atsižvelgiant į dabartinę padėtį, regis, tai neišvengiama.
Ar jūs taip nemanote?
Todėl paklauskite savęs, kieno pagalbos berniukui reikia labiau?
Jūsų ar mano?
Ne. Manau, mums jūsų pagalbos jau gana,
todėl susiraskite kitą bedalį.
Nuo šiol reikalus tvarkysiu aš.
Slauge, aš siaubingai pavargau, norėčiau dabar pailsėti.
Bet ačiū jums abiem...
labai, kad mane aplankėte, daktare. Advokate.
- Tikrai... - ...malonu. Dar pasimatysime.
Gerai.
Dar viena košė, kurią mane privertei srėbti, Stenli.
Laurelis ir Haris? Ne? Turbūt ne.
Lašelis primityvumo mūsų ateity niekam nepakenks, garantuoju.
Sakiau, kad taip ir bus.
Tas pasaulis - ne tau, mano berniuk.
Jis niekad nebuvo tau skirtas.
Jis pernelyg sumautai žiaurus.
Būk geras ir sėdėk ramiai, gerai?
Neversk manęs prileisti čia vandens.
Mes vienas kitą suprantame?
Turėtum pavalgyti.
Aš nealkana.
Jis buvo pasiekęs tašką, kai galėjo šiek tiek valdyti kitus ego.
Džekas turbūt sugrįžo.
Gal vaikis nenorėjo pasirodyti.
Po visko, ką matė, kodėl norėtų?
Ką darysime, Stenai?
Pralaimėsime, Raja.
Turi kažkas būti. Jis...
Nebuvo savižudžio raštelio?
Ne. Bet tai...
Ne, palauk. Šitas buvo ant lovos šalia jo.
- Adamas. - Adamas.
Taigi, ką taip staigiai gydai „Klonopinu“?
Karo dalykus.
„Karo dalykus“?
Kaip suprasti? Gali smulkiau?
PSS.
Buvau jaunas, karininkų mokykla, panašiai.
Buvau per jaunas vadovauti, viskas susiklostė ne per geriausiai.
Kaip suprasti? Žuvo taviškiai?
Taip, žuvo daug maniškių. Ir aš už tai prisiimu atsakomybę.
Aš nesuprantu, ką turi galvoje.
Ką tik pasakiau. Buvau karininkų programoje.
Taigi, užsirašei savanoriu. Dėl to viskas, kas nutiko - tavo kaltė?
- Galima manyti ir taip. Taip. - Žinoma.
Arba buvai kare būdamas dar vaikas.
- Baik. - Ar ne?
Ar šiame veide matai prašymą „išanalizuok mane“?
Čia šuo ir pakastas, Stenai.
Visi, kurie buvo traumuoti, pasakoja sau kažkokią istoriją.
„Neturėjau eiti naktį viena.“
- „Neturėjau mūvėti trumpo sijono.“ - Taip, neturėjau.
„Neturėjau supykti.“ „Neturėjau atsikalbinėti.“
Prisiimame kaltę už blogus dalykus, kurie mums nutiko.
Taip galime įsivaizduoti, kad valdome padėtį, bet taip nėra,
nes blogi dalykai nutinka.
Taigi, kol nesusitaikysime su tuo, kad nesame dėl to kalti,
negalėsime pradėti gyti.
Tau viskas gerai? Užuodi skrebučius?
O Dieve. Būtent.
Pasiimkim išsinešti. Paaiškinsiu mašinoje.
- Turi mašiną? Ji arti? - Turiu mašiną arti.
Gerai. Tuoj lis. Turime eiti. Būk geras, apmokėk sąskaitą.
Galima porą dėžučių išsinešti?
Taigi, pralaimėjome dėl to...
Formaliai dar nepralaimėjome.
Taip, bet, tarkim, pralaimėjome. Kodėl?
Nes reikėjo parodyti tvirkinimą taip, kad prisiekusieji patikėtų.
O mes padarėme priešingai.
Taip, už tai gali padėkoti Kendei.
Manimi netikės, nes Denis net nežino, kad buvo tvirkinamas...
- Taip. Suprantu. - ...tvirkintas tik Adamas.
Kas čia, geriausi nesėkmingų liudijimų hitai?
Gal pakvietėme ne tą liudytoją.
Dėl to, kas nutiko Deniui, kas nutiko Adamui,
Denis dėl to nekaltas.
Bet jis to nežino.
Jo kaltė ir gėda
neleidžia jam suvokti, kas iš tiesų nutiko.
Todėl turime jam parodyti.
Tik taip Denis supranta.
Tuo jis yra nuostabus.
Jis priešinasi, bet kai jam parodai tiesą, anksčiau ar vėliau jis tavimi patiki.
Ir jei jis supras, kas iš tiesų nutiko, supras ir prisiekusieji.
- Kitas išvažiavimas. Už poros kilometrų. - Gerai.
PSICHOLOGIJOS KATEDRA
Labas. Maniau, tau paskaita.
- Tas traukinys nuvažiavo. - Kaip suprasti?
Pasakiau dekanui, kad man reikia dar vieno laisvadienio, jis liepė apsispręsti.
- Apgailestauju. - Kas išvis nori būti profesoriumi?
Jie seni. Nenoriu būti sena. Niekas nenori būti senas.
- Ar ne? - Taip.
Stenai, ar pavyks?
Manęs klausi?
Sveiki.
Kaip tik buvau viduje. Norėjau palinkėti sėkmės.
Žinai, kad tau šakės, kai farai tave palaiko.
Kaip visada šiknius, Kamisa.
- Labas. - Labas.
Frenkas irgi norėjo, kad palinkėčiau tau sėkmės.
- Ne, nenorėjo. - Ne, nenorėjo.
Ne visada viskas pavyksta taip, kaip nori.
Kalbi apie mane ar save, detektyve?
Tu atiduodi visą širdį. Šįkart atidavei.
Nesvarbu, kas benutiktų, tai labai daug reiškia.
- Sėkmės. - Ir tau, Meti.
Gerai.
- Atveskit prisekusiuosius. - Visi stot.
Keista.
Žengti į aikštelę baigiantis laikui, kai žaidimas jau pralaimėtas.
Gaila, kad anksčiau neatėjau. Gal man būtų patikę.
Sėskitės.
Pone Kamisa, ar gynybos pusė pateikė visus įrodymus?
Dar vienas liudytojas, gerbiamas teisėjau.
Gerai. Kvieskite.
Gynyba kviečia liudyti Denį Salivaną.
Tave.
Ar iškilmingai prisiekiate sakyti tiesą, visą tiesą
ir tik tiesą, tepadeda jums Dievas?
Prisiekiu.
Prašome oficialiai prisistatyti pilnu vardu ir pasakyti adresą.
Danielius Salivanas, Elm gatvė Nr. 9, Elm Ridžas, Niujorkas.
Bet tai nėra tiesa, ar ne?
Bemaž neabejoju, kad toks mano adresas.
Ne adresas, o vardas.
Ar jūs - Denis Salivanas?
Aišku, kad Denis Salivanas. Kas dar galėčiau būti?
- Argi jūsų vardas ne Džekas? - Prieštarauju.
- Kad ir ką sugalvojo gynyba... - Gerbiamas teisėjau,
Deniui Salivanui galioja nekaltumo prezumpcija.
Tai jo teisė, o šioje byloje
turime bent jau apsvarstyti tikimybę, kad čia - ne Denis.
- Leidimą duodu. - Gerbiamas teisėjau...
Norėčiau pasikalbėti su Deniu.
- Ir kalbatės, pone. Su juo... - ...pačiu.
Ir kol esu čia, mielai pasinaudosiu
proga papasakoti savo...
istorijos versiją, jei galima.
Gerai, „Deni“. Pasakok.
Nekenčiau savo patėvio.
Prieš jam pasirodant, buvo tik...
mama ir aš, o kai jis pasirodė, elgėsi su ja siaubingai.
Turbūt galima sakyti, kad jis ją skriaudė.
Maldavau jos išeiti, bet ji labai bijojo.
Ji buvo įsitikinusi, kad jis ją ras ir nuskriaus.
Turbūt todėl likau gyventi taip arti namų.
Smurtavimas nesiliovė. Atvirkščiai, tik pablogėjo.
Aš tik norėjau išgąsdinti jį taip, kad išeitų.
Žinau, kad pasielgiau netinkamai. Prisiimu visą atsakomybę.
Gerbiamas teisėjau, turiu priešiškai nusiteikusį liudytoją.
Tas priešiškai nusiteikęs liudytojas yra jūsų klientas.
Kaip ir sakiau, aš taip nemanau.
Pone Kamisa, tikrai, aš...
Suteikite man truputėlį laisvės, jei galima, gerbiamas teisėjau.
Pone Kamisa, darote sau gėdą.
Taip.
Gerai. Likime prie savo nuomonių.
Gražus vyriškis, sutinkate?
Išties.
- Pone Kamisa... - Prašau, gerbiamas teisėjau, tiesiog...
O kas tas kitas berniukas piešinyje?
Tai Adamas.
O kas yra Adamas?
Neįžvelgiu sąsajos.
Bet vadovaujate ne jūs. Turite atsakyti į klausimą.
Tai visiškai bereikalingi klausimai, gerb. teisėjau.
- Atsakykit į klausimą, Džekai. - Net nesiruošiu.
Liudytojas atsakys į klausimą.
- Adamas yra... Adamas... - ...buvo mano dvynys.
Denio dvynys?
Manau, būtent taip ir pasakiau.
Gerai.
Taigi... prisimenate šią nuotrauką?
Ji kabėjo ant Denio svetainės sienos, tiesa?
- Taip. - Kas nuotraukoje?
Kendė. Mano moti... Mama ir aš.
Ar jums ta nuotrauka neatrodo keista?
Nesuprantu, ką norite pasakyti.
Kodėl nesuprantate?
Ar ši nuotrauka yra kuo nors neįprasta?
Ne.
Visai niekuo.
Kur dabar Adamas, Deni?
Deni?
Atsakyk į klausimą, Deni.
Jis mirė.
Kada?
Kai buvo mažas.
Ne kūdikystėje?
Ne, kai jis buvo dar vaikas.
Tai kodėl jo nėra šioje nuotraukoje?
- Arba šioje? - Aš nežinau.
- Arba šitoje? - Aš nežinau.
Arba...
Baik!
Ką baigti? Tave klausinėti?
- Ne, kalbėjau ne su jums. Aš... - Ar šitoje?
Kodėl visose šitose nuotraukose tik vienas berniukas?
Kas nutiko Adamui, Deni?
- Paklausiu dar kartą, kas nutiko Adamui? - Ne.
Sakiau, kas nutiko Adamui, blemba.
Pone Salivanai, mano teismo salėje niekas nesikeiks.
Atsiprašau, gerbiamas teisėjau, aš...
Taip. Jis mirė. Kaip?
Aš...
Ar gali būti, kad neprisimeni?
O Jėzau. O Dieve.
Deni?
Kas nutiko Adamui, Deni?
Labas, Denai.
Adamai.
Kas nutiko Adamui, Deni?
Jis turėjo išeiti.
Kodėl?
Dėl to, ką padarė.
O ką padarė Adamas?
Jis norėjo, kad taip nutiktų. Norėjo, kad Marlinas tą padarytų.
Nes jis norėjo, kad viskas būtų gerai.
Nes nenorėjo, kad mūsų mama būtų viena.
Jis norėjo, kad Marlinas...
darytų su juo, ką nori.
Ir tas prievartavo jį vėl ir vėl.
Bet jis to norėjo.
Todėl turėjau jį išsiųsti.
Kas yra Adamas, Deni?
Mano brolis.
Bet jūs brolio neturėjot, tiesa?
Ne.
Kas yra Adamas, Deni?
Aš.
Adamas esu aš.
Gynyba baigė, gerbiamas teisėjau.
Kaip jauteisi tą akimirką?
Aš tik prisiminiau tylą.
Ar prisiekusieji priėmė sprendimą?
Taip, gerbiamas teisėjau.
Buvau prie to nepratęs.
Žinai, kad balsai galvoje neateitų į pagalbą.
Prašome kaltinamąjį atsistoti.
Bet suradau kai ką, kas mane išgelbės.
Tikrai? Ką gi?
Pone pirmininke, gal perskaitytumėte nuosprendį?
Mes, prisiekusieji, vienbalsiai nusprendėme, kad kaltinamasis
Danielius Salivanas
nėra kaltas dėl visų kaltinimų, nes yra nepakaltinamas.
Pone Salivanai.
Deni, galit pakomentuoti laikraščiui?
Gali pasakyti kelis žodžius? Kaip manote, tai...
Štai taip, vaiki.
Kai atsiduriu bėdoje, mergelė Marija ateina pas mane.
Tave išgelbėjo šventoji? „Beatles“ daina?
Ne.
Tu, Raja.
Tu mane išgelbėjai.
Kaip jauteisi tu?
Norėjau verkti ir klykti vienu metu.
Bet labiausiai jaučiausi pavargusi.
Keista, kai klausinėju aš?
Kur Arijana?
Bet ačiū, kad išgyvenai visa tai su manimi.
Kai atsiriboji,
lengva nustoti kreipti dėmesį į kitų žmonių jausmus.
- Nejaugi? - Tiesą sakant, taip.
Aš tikrai tavęs ilgėjausi.
Bet, liaukis, negalėjai tiesiog būti pavargusi.
Turbūt rezultatas buvo nuviliantis.
Niekas nepasakė pergalingos kalbos teismo salėje.
Nesurengė sutiktuvių.
Turiu galvoje, laimėjome tau ne laisvę, tik šį tą smulkesnio.
Progą.
Bet paskui tu dingai. Tiesiog dingai.
ŠV. PRANCIŠKAUS PSICHIATRIJOS LIGONINĖ
Iš pradžių man buvo labai sunku įsivaizduoti,
kaip tu dirbsi su kitu psichiatru.
Protu supratau, kad tau reikia užmegzti naujus santykius,
išbandyti naujas terapijas ir pasveikti.
MENO KAMBARYS
Bet, jei atvirai, iš pradžių man tai nelabai patiko.
Aš irgi tavęs ilgėjausi.
Skambindavau tavo naujiems gydytojams, bet jie paisė konfidencialumo.
O aš tiesiog visą laiką dėl tavęs nerimavau.
Atėjome.
Kol nesulaukiau žinių iš tavo mamos.
Labas, mama.
Labas, Denai.
Dėl ko galiausiai leidai jai ateiti tave aplankyti po dvejų metų?
Nes supratau, kad nesvarbu, kiek praeis laiko,
aš niekad nebūsiu pasirengęs.
Todėl turėjau prisiimti pasekmes.
Jau buvo laikas.
Labai gražu. Kas čia? Žvaigždės?
Jonvabaliai.
Jonvabaliai?
Tiesiog galvoju apie praeitį.
Labai gražu.
Man leidžia tapyti kiekvieną dieną.
Sako, kad tai - terapija.
Tau visada sekėsi,
bet jie išties ypatingi.
Šiaip jau kelis kūrinius nori paimti į parodą.
Kaip tikras menininkas.
Taip.
Aš dabar Oukvilyje.
Gyvenu mažame bute.
O Marlinas?
Kurį laiką rodydavosi girtas prie mano namo kelis kartus per savaitę.
Įsikišo farai.
O vieną dieną jis tiesiog liovėsi.
Nemačiau jo ir nekalbėjau daugiau nei metus.
Po to vaikščiojau pas psichologus.
Kasdien apie tave galvoju.
Noriu, kad žinotum.
Tik žinau, kad nebuvau gera mama.
Abu tą žinome.
Ir tai, kad aš...
Tave nuvyliau...
taip žiauriai.
Kada sužinojai?
Tu neprisimeni savo tėvo.
Tikrojo tėvo.
Tiesa ta, kad nenorėjau tau pasakoti.
Nes nėra, ką gero papasakoti.
Pastojau šešiolikos.
Kai susituokėme, buvau septyniolikos.
O kai tau buvo ketveri...
Supratau, kad jis...
Todėl pabėgau su tavim nuo jo kiek įmanoma toliau.
Tačiau gyventi vienai...
Man buvo per sunku.
Todėl kai Marlinas...
Jis atrodė toks stiprus, toks patikimas.
Žmogus, galintis mumis pasirūpinti.
O mums to reikėjo.
Reikėjo, kad mumis rūpintųsi.
Man to reikėjo.
Manau, ilgą laiką įtikinėjau save, kad tai netiesa.
Tai negalėjo būti tiesa.
Aš negalėjau atvesti į mūsų gyvenimus dar vieno tokio vyro.
Bet atvedžiau.
Ir aš atsiprašau.
Dėl to, kam leidau su tavim nutikti,
net jei niekad man neatleisi...
Nekaltinčiau tavęs, jei neatleistum...
nes tėvai turi ginti savo vaiką.
O aš susimoviau.
Susimoviau.
Ir noriu, kad žinotum, jog aš tą žinau.
Žinau.
Džiaugiuosi, kad atėjai.
Gal galiu grįžti?
Gal tu persigalvosi.
Gal ir toliau klausinėsiu.
Bet ji nebeklaus.
O jei mėgintų, ar galėtum jai atleisti?
Ji nemėgins.
Ne, turbūt ne.
Visi darome geriausia, ką galime.
Kartais to neužtenka.
Sako, kad skausmas tave paverčia geresniu menininku.
Nesąmonė.
Sutinku.
Bet kaip tu laikaisi? Dabar.
Taip pat.
Šūdas.
Bet ir kitaip.
- Kodėl manęs nepažadinai? - Tu suaugusi moteris.
Staiga suaugau?
- Prašau. - O ne. Ne su obuoliais?
Šiandien nueisiu į parduotuvę, nes, regis, teikiu tokias paslaugas.
Sėsk.
Pirmasis pacientas tik po penkių minučių. Reikia tik nusileisti žemyn.
Liaukis, mama.
Įrašei naują diagnozę į Psichikos sutrikimų vadovėlį.
Negali penkias minutes pavėluoti?
Į Psichikos sutrikimų ir diagnostikos.
Ir tu tikrai žinai, kad taip negalima.
Negaliu didžiuotis savo dukra?
Štai ką tu darai?
Prašau, nuvesk jį į mokyklą.
Bičiuli. Laikas į mokyklą.
Myliu tave.
Aš jau nebe dėstytoja. Aš psichiatrė.
Ir mama.
Iš visų jėgų stengiuosi būti drąsi.
Reikia daug dirbti.
Suliejimo terapija veikia.
Akivaizdu, kad suvienijai visus savo ego.
Ir kaip jautiesi?
Tai procesas.
Aš tik stengiuosi būti drąsus.
Tu esi drąsus, Denai.
Visada toks buvai.
Gal.
- Daktare. - Daktare.
Denai, metas vakarieniauti.
Labai ačiū, kad leidote pasikalbėti savo kabinete.
Nėra už ką. Garbė su jumis susipažinti.
Išlydėsi mane?
Žinoma.
Šie sodai labai gražūs.
Taip, matau juos pro savo langą.
Viskas keičiasi su metų laikais.
Žodžiu, ačiū, kad šiandien atvažiavai.
Ir ačiū už viską.
Praeitis yra prologas.
Šekspyras. Žinojau.
Matai, jie visi tavyje.
Turi Džeko protą, Maiko žavesį, Adrijanos pasitikėjimą.
Visi jie - tai tu.
Ne visi.
Kaip suprasti?
Turiu nesumokėtą skolą.
Atėjo metas man pabūti angelu sargu.
Žodžiu, vėluoju. Tikiuosi, greitai susitiksime, daktare.
Ir aš, Denai.
Kai atsiduriu bėdoje
Mergelė Marija ateina pas mane
Taria išmintingą žodį „tebūnie“
Tamsiausią valandą Ji stovi priešais mane
Taria išmintingą žodį „tebūnie“
Tebūnie, tebūnie
Šnabžda išmintingą žodį „tebūnie“
Ir kai palūžę žmonės Gyvenantys pasaulyje, sutaria
JEI JUMS AR ŽMOGUI, KURĮ PAŽĮSTATE, REIKIA PARAMOS,
EIKITE Į „APPLE.COM/HERETOHELP“
Bus atsakymas, tebūnie
Net jei jie išsiskyrė
Yra dar galimybė Kad pasimatys
Bus atsakymas, tebūnie
Išvertė Sandra Siaurodinė