Vai tu neesi acīm tīkams skats?
Kurš vispār tā saka?
Ko tas vispār nozīmē?
Vai tiešām domā, ka tagad gribu runāt par to?
Tikai iedomājos, ka, ņemot vērā apstākļus, šī tēma būtu diezgan viegla.
Centies būt smieklīgs?
Laikam gan.
Denij!
Vai redzēji saulrietu?
Debesīs tik daudz krāsu!
Ak kungs! No šejienes tās nemaz neredz.
Es varu iztēloties.
Izrādās - man tas padodas pavisam labi.
Denij, paliec ar mani! Ļauj man palīdzēt!
Nekas. Es tieku galā.
Nē, netiec.
Tev vajag palīdzību. Ļauj tev palīdzēt!
Nu es spēju nelaist tevi iekšā.
Fantastiski. Lai slavēta terapija!
Denij, mosties!
Denij, ielaid mani, lūdzu!
Ko?
Klusums.
Iepriekš nekad nebija klusums.
Denij!
Denij! Mosties!
IEDVESMOJOTIES NO GRĀMATAS THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AUTORS - DANIELS KĪZS
Klau! Bāz bērnus maisā!
Cieši. Lai var redzēt, kad pārstās elpot.
Nākamais, lūdzu!
- Sveiks, Sten! - Sveiks, Ras!
Man tikai vajag uzpildīt šo.
Šīs dabūji pirms divām nedēļām.
- Un? - Sten!
Klau, man tikai jāiztur šī tiesa, un tad viss. Labi?
Atvaino, vecīt!
- Nu taču, Ras! - Sten!
Tu kavē rindu, vecīt. Ātrāk!
- Tu zini, ka tas ir sviests, ja? - Neko nevaru darīt.
Es kalpoju valstij un nāku šurp kā tāds ubags...
- Tā... Sten, es sap... Beidz! - ...bet nekā.
- Man pietrūkst. - Mieru! Tevi izmetīs laukā.
- Man pienākas. - Labi. Panāc!
Tev jāpiesakās pie ārsta. Labi?
Atslābsti!
Paldies.
Jā?
Jūsu Godība...
Esat nokavējusi pieteikšanās termiņu. Neesat bijusi uz vairākām lekcijām.
Tātad pastāvīgam darbam nederu?
Raja, jūs jau liecinājāt. Izdarījāt tā puiša labā visu, ko varējāt.
Ir laiks šo lietu nolikt malā.
Laba meitene!
Neļaujiet emocijām ietekmēt darbu!
- Kāpēc? - Ko, lūdzu?
Vai tad tieši emociju dēļ mēs nedarām to, ko darām?
- Raja! - Un, ja ne, vai tā nevajadzētu būt?
Kavēju pusdienas. Tiksimies auditorijā!
Paldies.
Sten?
Mums jārunā.
Domas par pašnāvību - kā no grāmatas. Kā es to neparedzēju?
Nedari tā!
Viņš bija manā aprūpē, Sten.
To cilvēku saraksts, kuri šo puiku pievīla, ir garš.
Neattiecini to uz sevi!
Tagad esi psihoterapeits?
Es tikai saku.
Zinām tikai: ja viņi nebūtu dzirdējuši kritienu no lāvas, viņš būtu beigts.
Tagad tikai jācer, ka viņš līdz rītam izdzīvos.
ŅUJORKAS PILSĒTAS LABOŠANAS DEPARTAMENTS RAIKERSA SALA
Pie samaņas? Tas ir viss, ko pateica?
Šiem cilvēkiem jāiemāca vairāk vārdu.
- Ne gluži viss. Nē. - Kas vēl?
Pateica, ka nedēļas beigās viņš būs atpakaļ tiesā.
- Ko? Vai tas ir joks? - Ciktāl tas attiecas uz tiesu,
viņam tikai jānoklausās divi argumenti un spriedums.
Tam viņš ir pietiekami vesels.
Tu ej ļoti ātri.
- Tu ej ātri. - Garas kājas.
Kā ar zvērinātajiem?
Tiesnesis to sauc par medicīnisku kavēšanos. Mums tas ir labi.
Zvērinātie mēdz uzskatīt, ka pašnāvības mēģinājums apliecina vainu.
Ak dievs! Cilvēki vienmēr saskata citos sliktāko.
Jā, tā ir. Bet ne tu, ko?
Nē, es ne. Tu varētu mēģināt pārdot man tiltu.
- Es nopirktu. - Jā.
Denij! Sveiks!
Paldies dievam!
Paskat tik! Puika vesels kā rutks.
Tev viss labi? Kā jūties?
Vai tagad tev kas sāp?
Vai man tev ko atnest?
Denij?
Denijs ir drošībā.
Bet šeit viņa nav. Un viņš arī nenāks.
Par to varat vainot tikai pati sevi.
Ļaujiet man ar viņu parunāt, Džek!
Domāju - mēs visi zinām, kā tas beidzās pēdējoreiz.
Tas nav godīgi.
Es tikai cenšos palīdzēt.
Iztēlojieties, ka pēc dažām dienām Denijs būs cietumā.
Un pašlaik izskatās, ka tas ir diezgan nenovēršami.
Vai jūs tā neteiktu?
Tad pajautājiet sev: kura palīdzību puikam vajag vairāk?
Jūsējo vai manējo?
Nē. Domāju - jūsu palīdzību esam saņēmuši pietiekami,
tāpēc atrodiet sev citu bezcerīgu gadījumu!
Turpmāk rīkošos es.
Māsiņ, esmu šausmīgi noguris un gribētu atpūsties, lūdzu.
Bet liels jums abiem paldies...
...ka atnācāt mani apciemot. Daktere! Advokāt!
- Tiešām... - ...pat pārāk laipni. Gan jau vēl tiksimies.
Nuja.
"Kārtējā ķeza, kurā tu mani esi ierāvis, Stenlij."
Lorels un Hārdijs. Nē? Laikam jau nē.
Nu, mazliet masu kultūras nākotnē mums par ļaunu nenāks. Tas nu ir skaidrs.
Es jau teicu, ka tā notiks.
Tā pasaule, kas ārā, nav domāta tev, manu zēn.
Nekad nav bijusi.
Pārāk nežēlīga.
Esi labs un sēdi mierā, ja?
Neliec man pieliet šo vietu ar ūdeni!
Vai saprotamies?
Tev jāēd.
Neesmu izsalkusi.
Viņš jau spēja citus "es" mazliet kontrolēt.
Acīmredzot Džeks atkal ņēmis virsroku.
Varbūt puika negribēja nākt laukā.
Pēc visa redzētā - kāpēc lai gribētu?
Ko darīsim, Sten?
Zaudēsim, Raja.
Kaut kam ir jābūt. Viņš...
Pirmsnāves zīmītes nebija?
Nē. Bet šis...
Nē, pag! Šis bija uz viņa lāvas.
- Ādams. - Ādams.
Ko tu gribi izārstēt, dzerot klonazepāmu vienu pēc otra?
Kara sekas.
Kara sekas?
Kā tu to domā? Pastāstīsi sīkāk?
PTSS.
Es biju jauns. Apguvu rezerves virsnieku programmu.
Biju pārāk jauns, lai komandētu, un viss beidzās ne pārāk labi.
Kā tas ir? Zaudēji vīrus?
Jā. Daudzus. Un uzņemos par to atbildību.
Es nesaprotu, kā tu to domā.
Es tikko pateicu. Apguvu rezerves virsnieku programmu.
Tātad pieteicies brīvprātīgi. Vai tāpēc notikušais ir tava vaina?
- Tā uz to var skatīties. Jā. - Protams.
Vai arī: tu biji karā un tu biji bērns.
- Beidz! - Vai ne?
Vai kaut kas šajā sejā saka: "Lūdzu, izanalizē!"?
Tur tā lieta, Sten.
Visiem, kam ir nodarīts pāri, ir kāds stāsts, ko viņi sev stāsta.
"Man nevajadzēja naktī iet vienai."
- "Nevajadzēja vilkt īsus svārkus." - Jā, nevajadzēja.
"Man nevajadzēja sadusmoties." "Man nevajadzēja runāt pretī."
Uzskatām, ka sliktais, kas ar mums noticis, ir mūsu vaina.
Tā mēs iztēlojamies, ka varam ko kontrolēt, bet tā nav,
jo nelaimes vienkārši notiek.
Kamēr nepieņemsim, ka tā nav mūsu vaina,
mūsu brūces nesadzīs.
Tev viss labi? Atsmaidīt spēj?
Ak dievs! Tieši tā.
Palūdz šo līdznešanai! Paskaidrošu pa ceļam.
- Vai tev ir mašīna? Tuvu? - Mana mašīna ir tuvu.
Tā. Būs lietus. Mums jāiet. Vai samaksāsi, lūdzu?
Iedosiet kastes līdznešanai?
Tātad - mēs zaudējām tāpēc...
Formāli vēl neesam zaudējuši.
Jā, bet pieņemsim, ka esam. Kāpēc?
Tāpēc, ka mums bija jāparāda izmantošana tā, lai pārliecinātu zvērinātos.
Un mēs izdarījām pretējo.
Jā. Par to vari pateikties Kendijai.
Un es neesmu ticama, jo Denijs nezina, ka ir izmantots.
- Jā. Es saprotu. - Tikai Ādams.
Kas tas ir - neveiksmīgāko liecību tops?
Varbūt mums ir nepareizais liecinieks.
Tas, kas notika ar Deniju, ar Ādamu, -
tā nav Denija vaina.
Bet viņš to nezina. Viņa vainas sajūta un kauns
neļauj viņam saskatīt to, kas notika patiesībā.
Tāpēc mums viņam jāparāda.
Ar Deniju tas izdodas.
Tajā ziņā viņš ir brīnišķīgs.
Viņš strīdas pretī, bet, kad viņam parāda patiesību, beigās notic.
Un viņš ieraudzīs to, kas tiešām notika. Arī zvērinātie.
- Nākamā nobrauktuve. Pēc 1,5 km. - Labi.
PSIHOLOĢIJAS FAKULTĀTE
Sveika! Domāju, ka esi lekcijā.
- Tas kuģis ir aizpeldējis. - Kā tas ir?
Pateicu dekānam, ka man vajag vēl vienu brīvdienu, un viņš lika izvēlēties.
- Man žēl. - Kurš vispār grib būt profesors?
Viņi ir veci. Es negribu būt veca. Neviens negrib.
- Vai ne? - Jā.
Sten, vai tas izdosies?
Tu jautā man?
Sveiks!
Biju šajā ēkā. Gribēju novēlēt veiksmi.
Kad atbalsta kruķi, skaidrs, ka ir dimbā.
Kā vienmēr kretīns, Kamisa.
- Sveika! - Čau!
Frenks teica, lai novēlu veiksmi arī tev.
- Nē, neteica. - Nē, neteica.
Ne vienmēr viss izdodas tā, kā gribas.
Vai tu runā par mani vai sevi, detektīv?
Tu ieliki lietās visu savu sirdi. Šajā lietā.
Un, lai kas arī notiks, tam ir liela nozīme.
- Lai veicas! - Tev arī, Metij.
Jā.
- Ievest zvērinātos! - Piecelties!
Dīvaini.
Jāiziet laukumā, kad spēle tūlīt beigsies un ir jau gandrīz zaudēta.
Kaut tas būtu noticis agrāk! Man tas būtu paticis.
Sēdieties!
Kamisas kungs, vai aizstāvība ir gatava beigt?
Vēl viens liecinieks, Jūsu Godība.
Labi. Turpiniet!
Aizstāvība izsauc liecināt Deniju Salivanu.
Tevi.
Vai svinīgi zvērat teikt patiesību
un neko citu kā patiesību? Lai palīdz jums Dievs!
Zvēru.
Protokolam: lūdzu, pasaki savu pilno vārdu un adresi!
Denjels Salivans. Elmrouda 9, Elmridža, Ņujorka.
Tikai tā nav taisnība, vai ne?
Esmu pavisam drošs, ka tā ir mana adrese.
Ne adrese. Tavs vārds.
Vai esi Denijs Salivans?
Protams, ka Denijs Salivans. Kas cits es varētu būt?
- Vai ne Džeks? - Iebildums.
- Lai ko aizstāvība tagad... - Jūsu Godība,
Denijam Salivanam ir nevainības prezumpcija.
Uz to viņam ir tiesības.
Un mums ir vismaz jāapsver iespēja, ka šis nav Denijs.
- Es atļaušu. - Jūsu Godība...
Es gribētu runāt ar Deniju.
- Jūs ar viņu jau runājat. Ar pašu... - ...personiski.
Un, tā kā esmu te priekšā, es ļoti labprāt izmantotu
izdevību izstāstītu savu...
...stāsta pusi, ja drīkst.
Labi, "Denij"! Stāsti!
Es savu patēvu ienīdu.
Pirms viņa bijām tikai...
...mēs ar mammu. Un, kad viņš uzradās, izturējās pret viņu briesmīgi.
Laikam var teikt, ka viņš bija vardarbīgs.
Lūdzos, lai viņu pamet, bet mamma bija pārbijusies.
Bija pārliecināta, ka viņš viņu atradīs un sāpinās.
Droši vien tāpēc paliku tik tuvu mājām.
Vardarbība nekad nebeidzās. Kļuva tikai sliktāk.
Es tikai gribēju viņu nobaidīt, lai viņš aizietu.
Zinu, ka tas bija nepareizi, un uzņemos pilnu atbildību.
Jūsu Godība, viņš liecina par labu pretējai pusei.
Bet viņš ir jūsu klients.
Un, kā jau teicu, es neticu, ka tas ir viņš.
Kamisas kungs, tiešām - es...
Man tikai vajag mazliet laika, ja atļausiet, Jūsu Godība. Lūdzu!
Kamisas kungs, jūs apkaunojat pats sevi.
Jā.
Labi. Nemēģināsim viens otru pārliecināt!
Tas ir glīts vīrs, vai ne?
Patiesi.
- Kamisas kungs... - Lūdzu, Jūsu Godība, tikai...
Tagad - kurš ir otrs uzzīmētais zēns?
Tas ir Ādams.
Un kas ir Ādams?
Nesaprotu, kā tas attiecas uz lietu.
Bet tu te neesi noteicējs. Tev ir jāatbild.
Pilnīgi bezjēdzīga nopratināšana, Jūsu Godība.
- Atbildi uz jautājumu, Džek! - Es to nedarīšu.
Lieciniekam ir jāatbild.
- Ādams ir... Ādams bija... - ...mans dvīņubrālis.
Denija dvīņubrālis?
Domāju - tieši to es tikko pateicu.
Labi.
Tā... Vai atpazīsti šo fotogrāfiju?
Tā ir no Denija dzīvojamās istabas sienas, vai ne?
- Jā. - Kas tajā redzams?
Tā ir Kendija. Mana māt... Mana mamma un es.
Vai tev nekas tajā neliekas dīvains?
- Nesaprotu, ko gribat teikt. - Kāpēc nesaproti?
Vai šajā fotogrāfijā ir kas neparasts?
Nē.
Pilnīgi nekas.
Kur Ādams ir tagad, Denij?
Denij?
Atbildi uz jautājumu, Denij!
Viņš nomira.
Kad?
Kad bija mazs.
Zīdainis?
Nē, vienkārši mazs.
Tad kāpēc viņa nav šajā fotogrāfijā?
- Vai šajā? - Es nezinu.
Vai...
Izbeidz!
Ko izbeigt? Iztaujāšanu?
- Nē, es nerunāju ar jums. Es... - Vai šajā? Vai šajā?
Kāpēc visās šajās fotogrāfijās ir tikai viens zēns?
Kas ar Ādamu notika, Denij?
- Jautāšu vēlreiz: kas ar Ādamu notika? - Nē.
Velns parāvis! Jau pateicu.
Salivana kungs, manā tiesas zālē nelamāties!
Atvainojos, Jūsu Godība. Es...
Labi. Viņš nomira. Kā?
Es...
Vai ir iespējams, ka neatceries?
Ak dievs!
Denij?
Denij!
Kas ar Ādamu notika, Denij?
Sveiks, Den!
Ādam!
Kas ar Ādamu notika, Denij?
Viņam bija jāaiziet.
Kāpēc?
Tā dēļ, ko viņš darīja.
Un ko Ādams darīja?
Viņš gribēja, lai tas notiek. Viņš gribēja, lai Mārlins to dara.
Jo viņš gribēja, lai viss būtu labi.
Jo viņš negribēja, lai mūsu mamma būtu viena.
Viņš gribēja, lai Mārlins...
dara ar viņu, ko vien grib.
Un viņš viņu izvaroja atkal un atkal.
Bet viņš to gribēja.
Tāpēc man viņš bija jāaizsūta prom.
Kas ir Ādams, Denij?
Mans brālis.
Bet tev brāļa nekad nav bijis, vai ne?
Nē.
Kas ir Ādams, Denij?
Es.
Ādams esmu es.
Aizstāvība ir beigusi.
Kā tu tajā brīdī juties?
Es tikai atceros klusumu.
Vai zvērinātie lēmumu ir pieņēmuši?
Jā, Jūsu Godība.
Es nebiju pie tā radis.
Ziniet, ka man galvā nav balsu, kas nāktu mani glābt.
Apsūdzētais, lūdzu, piecelieties!
Bet es biju atradis to, kas mani izglābs.
Tiešām? Kas tas bija?
Zvērināto vecākais, lūdzu, nolasiet spriedumu!
Mēs, zvērinātie, vienbalsīgi uzskatām, ka apsūdzētais,
Denjels Salivans,
nav vainīgs nevienā apsūdzības punktā nepieskaitāmības dēļ.
Salivana kungs!
Denij, vai varu dabūt citātu avīzei?
Vai varu dabūt citātu? Kā, jūsuprāt, šis...
Nu tā, puis.
Kad man ir grūti laiki, pie manis atnāk Māte Marija.
Tevi izglāba svētā? Bītlu dziesma?
Nē.
Jūs, Raja.
Mani izglābāt jūs.
Kā jutāties jūs?
Gribējās vienlaikus raudāt un kliegt.
Bet vispār es biju ļoti nogurusi.
Dīvaini, ka jautājumus uzdodu es.
Kur ir Ariana?
Bet paldies, ka man to izskaidrojāt.
Kad ir disociācija,
ir viegli kļūt nevērīgam pret citu jūtām.
- Tiešām? - Jā, tā ir.
Un man jūsu ļoti pietrūka.
Bet nevar būt, ka bijāt tikai nogurusi.
Laikam man arī trūka pacēluma.
Tiesā nebija uzvaras runas.
Nebija atgriešanās ballītes.
Saproti, mēs ieguvām tev nevis brīvību, bet kaut ko mazāk.
Iespēju.
Bet tad tevis vairs nebija. Vienkārši vairs nebija.
PSIHIATRISKĀ SLIMNĪCA
Sākumā man bija grūti iztēloties,
ka tu strādā ar citu psihoterapeitu.
Ar prātu es sapratu, ka tev ir jāveido jaunas attiecības,
jāizmēģina jaunas terapijas un jāatveseļojas.
MĀKSLAS TELPA
Bet sākumā man tiešām tas nepatika.
Man tevis arī pietrūka.
Es apjautājos par tevi jaunajiem ārstiem, bet - konfidencialitāte.
Un es par tevi uztraucos - visu laiku.
Esam klāt.
Tad ar mani sazinājās tava mamma.
Čau, mamm!
Sveiks, Den!
Kāpēc tu beidzot izlēmi ļaut viņai tevi apciemot - pēc diviem gadiem?
Tāpēc, ka aptvēru: lai vai cik laika paies,
es nekad nebūšu tam gatavs.
Tāpēc man bija jāpieņem sekas.
Bija pienācis laiks.
Skaisti. Kas tie ir? Zvaigznes?
Jāņtārpiņi.
Jāņtārpiņi?
Domāju par pagātni.
Tas ir skaisti.
Man katru dienu ļauj gleznot.
Tas esot terapeitiski.
Nu, tev vienmēr ir izdevies,
bet... šīs ir vienreizīgas.
Vispār stāsta, ka dažas izlikšot izstādē.
Kā īsts mākslinieks, ko?
Jā.
Tagad dzīvoju Okvilā.
Mazā dzīvoklītī.
Un Mārlins?
Kādu laiku viņš piedzēries pāris reižu nedēļā stāvēja pie manas mājas.
Iesaistījās kruķi.
Un tad vienu dienu viņš to pārtrauca.
Neesmu viņu ne redzējusi, ne dzirdējusi vairāk kā gadu.
Eju uz psihologa konsultācijām.
Domāju par tevi katru dienu.
Gribu, lai tu to zini.
Tikai es zinu, ka neesmu bijusi laba mamma.
Mēs abi zinām, ka neesmu.
Un tas, ka es...
Es tevi pievīlu.
Ļoti.
Kad tu uzzināji?
Tu savu tēvu neatceries.
Īsto tēvu.
Patiesībā es negribēju tev par viņu stāstīt.
Jo neko labu īsti nevarēju pastāstīt.
Man bija 16, kad paliku stāvoklī.
Septiņpadsmit, kad apprecējāmies.
Un, kad tev bija četri...
es aptvēru, ka viņš...
Tāpēc mēs aizbraucām tik tālu no viņa, cik iespējams.
Bet dzīvot vienai...
Es nepratu tikt ar visu galā.
Tāpēc, kad Mārlins...
Viņš šķita tik stiprs, tik uzticams.
Tāds, kas par mums var parūpēties.
Un mums to vajadzēja.
Vajadzēja, lai par mums parūpējas.
Man to vajadzēja.
Domāju - ilgi sev teicu, ka... ka tā nav tiesa.
Tā nevarēja būt tiesa.
Nevarēja būt, ka biju ievedusi mūsu dzīvē vēl vienu tādu vīrieti.
Bet tā bija.
Un man ir žēl.
Tas, kam ļāvu ar tevi notikt...
Pat ja tu nekad man nepiedosi...
Un es tevi nevainotu, ja tā būtu...
jo mātei savs bērns ir jānosargā.
Un es to neizdarīju.
Neizdarīju.
Un es gribu, lai zini: es to zinu.
Zinu.
Man prieks, ka atbrauci.
Varbūt varu atbraukt vēlreiz?
Varbūt tu pārdomāsi.
Varbūt es turpināšu to lūgt.
Bet viņa nelūgs.
Bet, ja viņa mēģinātu, vai tu spētu viņai piedot?
Viņa nemēģinās.
Jā, droši vien ne.
Mēs visi rīkojamies, cik labi spējam.
Bet dažreiz ar to nepietiek.
Runā, ka sāpes mākslu padara labāku.
Muļķības.
Piekrītu.
Bet kā iet jums? Tagad.
Tāpat.
Velns!
Bet arī citādi.
- Kāpēc nepamodināji? - Esi pieaugusi sieviete.
Pēkšņi tagad?
- Lūdzu. - Ak nē! Ne jau ar ābolkūkas garšu.
Šodien aizbraukšu uz veikalu, jo acīmredzot esmu piegādātāja.
Apsēdies!
Pirmais pacients būs tikai pēc piecām minūtēm. Tas ir tepat lejā.
Beidz, mamm!
Tu panāci, ka DMS tiek iekļauta jauna diagnoze. Nevari nokavēt?
Pirmkārt, pareizi ir DSM.
Un esmu droša, ka zini - tā tas nenotiek.
Vai nevaru ar meitu lepoties?
Vai tu dari to?
Lūdzu, aizved viņu uz skolu! Ei, draudziņ! Jābrauc uz skolu.
Mīlu tevi.
Vairs neesmu profesore. Esmu psihoterapeite.
Un mamma.
Cenšos, cik spēju, būt drosmīga.
Tas nav viegli.
Sakausēšanas terapija palīdz.
Tu nepārprotami saplūsti ar saviem pārējiem "es".
Kāda ir sajūta?
Tas ir ilgs process.
Es tikai cenšos būt drosmīgs.
Tu tāds esi, Den. Tu vienmēr esi bijis drosmīgs.
Var jau būt.
- Daktere! - Dakter!
Den, tūlīt būs vakariņas.
Paldies, ka ļāvāt mums patērzēt jūsu kabinetā.
Ar prieku. Esmu pagodināts jūs satikt.
Pavadīsi mani?
Protams.
Šis dārzs ir ļoti skaists.
Jā, es to redzu no sava loga.
Katrā gadalaikā tas ir citāds.
Labi. Paldies, ka šodien atbraucāt.
Un paldies jums par visu.
Kas pagājis, tas - prologs.
Šekspīrs. Es zināju.
Redzi? Viņi visi ir tevī.
Tev ir Džeka intelekts, Maika šarms, Arianas pašpaļāvība.
Viņi visi - tas es tu.
Ne visi.
Kā tu to domā?
Esmu palicis parādā.
Nu ir mana kārta būt par sargeņģeli.
Labi. Es kavēju. Ceru - drīz tiksimies, daktere.
Es arī, Den.
Kad man ir grūti laiki
Pie manis atnāk Māte Marija
Sakot viedus vārdus: lai tā ir!
Un manā tumsas stundā Viņa stāv tieši man priekšā
Sakot viedus vārdus: lai tā ir!
Lai tā ir, lai tā ir!
Čukst man viedus vārdus: lai tā ir!
Un, kad visi sāpinātie Pasaulē vienosies
JA JUMS VAI PAZĪSTAMAM CILVĒKAM VAJADZĪGS ATBALSTS,
APMEKLĒJIET VIETNI APPLE.COM/HERETOHELP.
Atbilde būs: lai tā ir!
Jo, lai gan viņi ir šķirti
Tomēr ir iespēja - viņi sapratīs
Atbilde būs: lai tā ir!
Tulkojusi Inguna Puķīte