Minő öröm újra látni téged!
Ki mond ilyet egyáltalán?
Mit is jelent igazából?
Te tényleg azt hiszed, hogy most erről akarok beszélni?
Csak gondoltam, mindent összevetve, elég könnyen ment.
Viccelődni próbálsz?
Azt hiszem, igen.
Danny!
Láttad a naplementét?
Pocsék színekben pompázik az ég.
Jesszusom! Innen nem is látod.
El tudom képzelni.
Kiderült, hogy abban elég jó vagyok.
Danny, maradj velem! Hadd segítsek!
Semmi baj! Megbirkózom vele.
Dehogy.
Segítségre szorulsz. Hadd segítsek!
Már kívül tudlak tartani.
Fantasztikus! Éljen a terápia!
Danny, ébredj!
Danny, engedj be, kérlek!
Micsoda?
Csönd van.
Ezelőtt soha nem volt csönd.
Danny!
Danny, ébredj!
DANIEL KEYES JÓ ÉJT, BILLY! CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN
A ZSÚFOLT SZOBA
Zsákba dugja a gyerekeket.
Nézd, zsákba dugja a gyerekeket!
Szorosan. Látni, mikor nem vesznek már levegőt.
Következő! Jöjjön, kérem!
- Üdv, Stan! - Üdv, Russ!
Csak ebből kéne egy újabb adag.
Ezt két hete kapta, barátom.
- Na és? - Stan!
Nézze, végig kell csinálnom ezt a tárgyalást, aztán leállok. Oké?
Sajnálom, öregem!
- Ne már, Russ! - Stan!
Feltartja a sort, öregem! Gyerünk már!
- Ez baromság, tudja? - Nem én hozom a szabályokat.
A hazámat szolgáltam, és idejövök kunyerálni...
- Stan, megért... Elég! - ...erre semmi.
- Hiányt szenvedek. - Nyugodjon meg! Így kidobják.
- Tartoznak nekem ennyivel! - Oké. Jöjjön!
Foglaljon időpontot a dokihoz! Oké?
Csak nyugi!
Kösz!
Igen?
Bíró úr...
Lemaradt a benyújtási határidőről. Jó pár órát nem tartott meg.
Vagyis nem használt a kinevezéshez?
Rya, a tanúskodásának vége. Maga mindent megtett ezért a fiúért.
Ideje továbblépni az ügyről!
Ügyes kislány!
Ne engedjen érzelmeket a munkánk útjába!
- Miért ne? - Hogyan?
Mármint nem az érzelmek miatt tesszük, amit teszünk?
- Rya! - És ha nem, akkor nem azok miatt kéne?
Elkések a vacsoráról. Az órán találkozunk.
Köszönöm!
Stan?
Beszélnünk kell!
Az öngyilkossági gondolatok nagykönyviek. Hogyhogy nem láttam előre?
Ne csináld ezt!
Az én betegem volt, Stan.
Egy nagy rakás ember cserben hagyta ezt a kölyköt.
Ne vedd magadra!
Már dilidoki is vagy?
Csak mondom.
Csak azt tudjuk, hogy ha nem hallják leesni az ágyról, akkor meghal.
Már csak azt kell remélnünk, hogy túléli az éjszakát.
NEW YORK-I BÜNTETÉS-VÉGREHAJTÁS
RIKERS-SZIGET
- Eszméleténél van? Ennyi? - Aha.
Bővíteni kéne a szókincsüket!
- Nem csak ennyi. Nem. - Mi van még?
Visszaengedték a hét végére a bíróság elé.
Mi? Ez valami vicc?
Ami a bíróságot illeti,
csak két záróbeszédet és az ítéletet kell hallania.
Szóval, elég egészséges hozzá.
Nagyon gyorsan jársz.
- Gyorsan jársz. - Hosszú a lábam.
Mi van az esküdtekkel?
Hát, a bíró orvosi okból történt késedelemnek mondja, ami jó.
Az öngyilkossági kísérletet a bűnösség jelének szokás venni.
Jesszus, az emberek csak a rosszat látják a másikban, mi?
Csak azt. De te nem, ugye?
Én nem. Próbálj rám sózni egy hámozott lufit!
- Megvenném. - Ja.
Danny! Üdv!
Ó, hála Istennek!
Nézzenek oda! Majd kicsattan a fiú!
Jól van? Hogy érzi magát?
Érez fájdalmat?
Szeretné, hogy hozzak valamit?
Danny?
Danny biztonságban van.
Egyúttal nincs itt. És nem is lesz.
És ezért csakis önmagát okolhatja.
Kérem, hadd beszéljek vele, Jack!
Azt hiszem, mind tudjuk, mi lett a vége a múltkor.
Ez nem igazságos.
Én csak segíteni próbáltam.
Képzelje el, hogy Danny napokon belül börtönben van!
És ahogy elnézem a dolgokat, ez elkerülhetetlennek tűnik.
Maga nem úgy találja?
Kérdezze meg magától, kinek a segítségére van jobban szüksége a fiúnak!
A magáéra vagy az enyémre?
Nem. Szerintem már eleget kaptunk a maga segítségéből,
úgyhogy keressen magának egy másik vesztes ügyet!
Innen én intézem.
Nővér, rém fáradt vagyok, és szeretnék most pihenni, kérem!
De köszönöm maguknak...
...hogy eljöttek meglátogatni. Doktornő! Ügyvéd úr!
- Igazán... - ...kedvesek. Bizonyára találkozunk még.
Oké.
„Megint slamasztikába kerültem miattad, Stanley.”
Stan és Pan. Semmi? Gondolom, semmi.
Hát, egy kis bárdolatlan humor a jövőben nem árthat, az biztos.
Megmondtam, hogy ez lesz.
Az a kinti világ nem neked való, fiacskám.
Soha nem is volt.
Rémesen kegyetlen.
Legyél jó fiú, és maradj veszteg, érted?
Ne kelljen vízzel elárasztanom mindent!
Értjük egymást?
Enned kéne!
Nem vagyok éhes.
Eljutott odáig, hogy már képes volt némi kontrollt gyakorolni az alteregóin.
Jack biztos újra megvetette a lábát.
Talán a kölyök nem akart kijönni.
Azok után, amiket látott, minek jönne?
Mit csináljunk, Stan?
Vesztettünk, Rya.
Csak van valami. Ő...
Nem volt búcsúlevél?
Nem. De ez...
Nem, várj! Ez volt vele a matracán.
- Adam. - Adam.
Szóval, mire szeded számolatlanul a Klonopint?
Háborús cucc.
„Háborús cucc”?
Hogy érted ezt? Ki tudnád fejteni?
Poszttraumás stressz.
Fiatal voltam, tartalékos tiszt meg minden.
Fiatal voltam a parancsnoksághoz, és a dolgok nem alakultak jól.
Hogy érted? Embert vesztettél?
Igen, rengeteg embert vesztettem. És ezért vállalom a felelősséget.
Nem tudom, mire gondolsz.
Most mondom. Tartalékos tiszt voltam.
Szóval önkéntes voltál. Ettől már a te hibád az egész?
- Innen is lehet nézni. Igen. - Persze.
Vagy fiatal srácként háborúban voltál.
- Állj! - Igaz?
Látsz olyat az arcomon, hogy: „Légyszi, analizáld”?
Ez ilyen, Stan.
Minden ember, akit bántottak, valamilyen sztorit mondogat magának.
„Minek mászkáltam egyedül éjjel?”
- „Minek vettem rövid szoknyát?” - Ja, minek vettem?
„Minek gurultam dühbe?” „Minek feleseltem?”
A velünk történt rosszért önmagunkat hibáztatjuk.
Így próbáljuk azt hinni, hogy mi irányítunk, pedig nem,
mert a rossz dolgok megesnek.
Tehát amíg nem fogadjuk el, hogy nem minden a mi hibánk,
nem leszünk képesek elkezdeni gyógyulni.
Jól vagy? Érzed a pirítós szagát?
Ó, Istenem! Ez az!
Csomagoltassuk be! Útközben elmagyarázom.
- Van kocsid? Közel van? - Van egy közeli autóm.
Rendben. Esni fog. Mennünk kell. Kifizetnéd a számlát, kérlek?
Kaphatok két elviteles dobozt?
Szóval, az ok, amiért vesztettünk...
Gyakorlatilag még nem.
Jó, de tegyük fel, vesztettünk! Miért?
Mert úgy kellett bemutatnunk a zaklatást, ami meggyőzi az esküdteket.
És az ellenkezőjét tettük.
Ja, igen, az Candynek köszönhető.
És nincs hitelem, mert Danny nem tud a zaklatásáról...
- Igen. Értem. - ...csak Adaméről.
Mi ez, a sikertelen tanúvallomások slágerlistája?
Talán nem a jó tanút kérdezzük.
Ami Dannyvel történt, ami Adammel történt,
egyik sem Danny hibája.
De ő ezt nem tudja.
A bűntudata, a szégyene
megakadályozzák abban, hogy lássa, mi történt valójában.
Ezért meg kell mutatnunk neki.
Ez működik Dannynél.
Ez egészen gyönyörű benne.
Küzd ellened, de amikor megmutatod neki az igazságot, akkor végül hisz neked.
És így láthatja, mi is történt valójában, és vele együtt az esküdtek.
- A következő kijáró. Két kilométer múlva. - Jó.
PSZICHOLÓGIAI TANSZÉK
Szia! Azt hittem, hogy órád van.
- Az a hajó már elment. - Hogy érted?
Mondtam a dékánnak, hogy kell még egy nap, mire ő azt mondta, hogy válasszak.
- Sajnálom. - Amúgy ki akar egyetemi tanár lenni?
Öregek. Én nem akarok az lenni. Senki sem akar.
- Igaz? - Aha.
Stan, működni fog?
Engem kérdezel?
Üdv!
Itt voltam az épületben. Csak szerencsét akartam kívánni.
Ha már a zsaruk is drukkolnak, rábasztál.
Mindig is seggfej voltál, Camisa.
- Szia! - Szia!
Frank üzente, hogy szerencsét kíván.
- Dehogy üzente. - Dehogy üzente.
Nem minden dolog alakul a kedvünkre.
Rólam vagy magadról beszélsz, nyomozó úr?
A szíved-lelked beleadod a dolgokba. Ebbe a dologba.
És mindegy, mi történik, ez sokat ér.
- Vigyázz magadra! - Te is, Matty!
Ja.
- Vezessék be az esküdteket! - Álljanak fel!
Különös.
Úgy pályára lépni, hogy az idő lejárt, és a meccs már el van vesztve.
Bárcsak hamarabb megtettem volna! Élvezetes lehetett.
Leülhetnek!
Camisa úr, a védelem készen áll a záróbeszédre?
Még egy tanúm van, bíró úr.
Rendben. Tessék!
A védelem Danny Sullivant szólítja tanúnak.
Ez maga.
Esküszik, hogy csak az igazat, a színtiszta igazat
fogja mondani, Isten önt úgy segélje?
Esküszöm.
A jegyzőkönyv kedvéért kérem, adja meg a teljes nevét és címét!
Daniel Sullivan. Elm Road 9., Elm Ridge, New York.
Csakhogy ez nem igaz, ugye?
Egészen biztos vagyok benne, hogy ez a címem.
Ez nem a maga címe és neve.
Maga Danny Sullivan?
Természetesen Danny Sullivan vagyok. Ki más lennék?
- Nem Jack? - Tiltakozom!
- Bármire is játszik a védelem... - Bíró úr,
Danny Sullivant az ártatlanság vélelme illeti.
Ez joga, és ebben az esetben
ez megkívánja, hogy legalább fontolóra vegyük, hogy ő itt nem Danny.
- Engedélyt adok. - Bíró úr...
Dannyvel szeretnék beszélni!
- Vele beszél, uram. Élet... - ...nagyságban.
És mivel itt vagyok fent, megköszönném a lehetőséget,
hogy elmondhassam...
...a történetet az én oldalamról, ha szabad.
Oké, „Danny”! Folytassa!
Gyűlöltem a nevelőapámat.
Mielőtt ő jött, csak...
...ketten voltunk anyámmal, és mikor megjelent, rémesen bánt vele.
Azt hiszem, mondhatnánk, hogy bántalmazta.
Könyörögtem, hogy menjünk el, de túlságosan félt.
Meggyőződése volt, hogy rátalálna, és bántaná.
Talán ezért maradtam oly közel az otthonomhoz.
A bántalmazás nem ért véget. Inkább csak rosszabb lett.
Én pusztán rá akartam ijeszteni, hogy elmenjen.
Tudom, hogy helytelen tett volt. És vállalom a teljes felelősséget.
Bíró úr, a tanú ellenséges.
Az ellenséges tanú az ügyfele.
És ahogy mondtam, nem hiszem, hogy ő az.
Camisa úr, igazán, én...
Csak egy kis haladékra van szükségem, ha megengedi, bíró úr, kérem!
Camisa úr, lejáratja magát!
Igen.
Oké. Joga van a véleményéhez.
Jóképű fickó, nem gondolja?
Valóban.
- Camisa úr... - Kérem, bíró úr, csak...
Nos, és ki a másik fiú ezen a rajzon?
Ő Adam.
Ki az az Adam?
Nem értem, ez miért lényeges.
Csakhogy itt nem maga parancsol. Válaszoljon!
Ez egy teljességgel meddő kérdéssorozat, bíró úr!
- Válaszoljon, Jack! - Nem fogom megtenni.
A tanú válaszolja meg a kérdést!
- Adam... Adam... - ...az ikertestvérem volt.
Danny testvére?
Azt hiszem, pontosan ezt mondtam az imént.
Oké.
Nos... felismeri ezt a fényképet?
Danny nappalijának faláról van, igaz?
- Igen. - Ki van a képen?
Ő Candy. Anyá... Anyám és én.
Nem talál rajta valamit furcsának?
Nem tudom, mire gondol.
Miért nem érti?
Van valami szokatlan ezen a fényképen?
Nincs.
Egyáltalán semmi.
Hol van most Adam, Danny?
Danny?
Válaszoljon a kérdésre, Danny!
Meghalt.
Mikor?
Kisfiúkorában.
Nem babaként?
Nem, kisfiúkorában.
Akkor miért nincs rajta ezen a képen?
- Vagy ezen? - Nem tudom.
Vagy...
Elég legyen!
Miből? Elég a kérdésekből?
- Nem, nem magához beszéltem. Én... - Vagy ezen? Vagy ezen?
Miért csak egy fiú van az összes képen?
Mi történt Adammel, Danny?
- Szóval, mi történt vele? - Nem.
Megmondtam, bassza meg, hogy mi!
Sullivan úr, a tárgyalótermemben nem káromkodhat!
Bocsánat, bíró úr. Én...
Rendben. Meghalt. Hogyan?
Én...
Lehetséges, hogy nem emlékszik?
Ó, Jézusom! Istenem!
Danny?
Mi történt Adammel, Danny?
Szia, Dan!
Adam!
Mi történt Adammel, Danny?
El kellett mennie.
Miért?
Azért, amit tett.
És mit tett Adam?
Akarta, hogy megtörténjen. Akarta, hogy Marlin megtegye.
Mert azt akarta, hogy minden rendben legyen.
Mert nem akarta, hogy anyánk egyedül legyen.
Azt akarta, hogy Marlin...
azt tegyen vele, amit csak akar.
És újra és újra megerőszakolta.
De ő akarta, hogy így legyen.
Ezért el kellett küldenem.
Ki az az Adam, Danny?
A testvérem.
Csakhogy sosem volt testvére, igaz?
Nem.
Ki az az Adam, Danny?
Én.
Adam én vagyok.
A védelem befejezte, bíró úr.
Hogy érezte magát abban a pillanatban?
Csak a csöndre emlékszem.
Az esküdtszék meghozta az ítéletet?
Igen, bíró úr.
Nem voltam hozzászokva.
Tudja, hogy nincsenek hangok a fejemben, hogy megmentsenek.
Kérem a vádlottat, álljon fel!
De találtam valamit, ami megment.
Tényleg? Mi volt az?
Az esküdtszék elnöke olvassa fel az ítéletet!
Mi, az esküdtszék egyhangúlag az alperest,
Daniel Sullivant,
beszámíthatatlanság miatt nem találjuk bűnösnek semmiben.
Sullivan úr!
Danny, mondana valamit az újságnak?
Mondana valamit? Mit gondol, ezt hogyan...
Tessék, kölyök!
„Amikor bánat súlya nyomaszt, Mária Anyánk jelenik meg nekem.”
Egy szent mentette meg? Egy Beatles-dal?
Nem.
Maga, Rya.
Maga mentett meg.
Maga mit érzett?
Sírni és sikoltani akartam egyszerre.
De leginkább nagyon fáradt voltam.
Furcsa, hogy én kérdezek, hm?
Hol van Ariana?
Amúgy köszönöm, hogy végigvette ezt velem.
Ha elszakadunk a valóságtól,
nehezen követjük mások érzéseit.
- Tényleg? - Igen, tényleg.
És maga hiányzott nekem.
Ugyan már, nem lehet, hogy csak fáradt volt!
Azt hiszem, kissé lehangolt is.
Nem volt győzelmi beszéd a bíróságon.
Nem volt hazatérési buli.
Nem nyertük el a szabadságát, csak valami kisebbet.
Egy esélyt.
De aztán eltűnt. Egyszerűen eltűnt.
ST. FRANCIS PSZICHIÁTRIA
Először nagyon nehéz volt elképzelni,
hogy egy másik terapeutával dolgozik.
Az eszemmel értettem, hogy új kapcsolatra van szüksége,
hogy új terápiában kell részt vennie, és gyógyulni.
RAJZTEREM
De őszintén, eleinte nem igazán volt ínyemre.
Nekem is hiányzott, Danny!
Felkerestem az új orvosait, de kötötte őket a titoktartás.
És szakadatlanul aggódtam magáért.
Itt vagyunk.
Amíg aztán hallottam az anyjáról.
Szia, anya!
Szia, Dan!
Miért engedte meg végül, hogy két év után meglátogassa?
Mert rájöttem, nem számít, mennyi idő telt el,
én sosem leszek kész.
Úgyhogy szembe kellett néznem a dolgokkal.
Ideje volt.
Ez gyönyörű. Mik ezek? Csillagok?
Szentjánosbogarak.
Szentjánosbogarak?
Csak a múltra gondolok.
Gyönyörű.
Mindennap hagynak festeni.
Azt mondják, terápiás.
Mindig is ügyes voltál,
de ezek tényleg nem akármik.
Már arról is szó van, hogy párat elvisznek egy kiállításra.
Mint egy igazi festő, hm?
Igen.
Most Oakville-ben élek.
Egy pici lakásban.
És Marlin?
Egy ideig hetente párszor felbukkant részegen nálam a ház előtt.
A zsaruk is kijártak.
Aztán egy szép napon egyszer csak abbahagyta.
Nem láttam és nem hallottam róla több mint egy éve.
Azóta sokat járok tanácsadóhoz.
Mindennap gondolok rád.
Szeretném, ha tudnád.
Tudom, hogy nem voltam jó anya.
Mindketten tudjuk, hogy nem.
És az, hogy...
cserben hagytalak...
olyan súlyosan...
Mikor tudtad meg?
Nem emlékszel az apádra.
Az igazi apádra.
Igazság szerint soha nem akartam elmesélni neked.
Mert nem igazán lehet jót mesélni.
Tizenhat voltam, amikor teherbe estem.
Tizenhét, amikor összeházasodtunk.
És amikor négyéves voltál...
rájöttem, hogy ő...
Szóval olyan messzire vittelek, amennyire csak lehetett.
De az egyedülállóság...
Több volt, mint amivel meg tudtam birkózni.
Úgyhogy amikor Marlin...
Olyan erősnek, olyan megbízhatónak tűnt!
Olyannak, aki tud ránk vigyázni.
És arra volt szükségünk.
Arra, hogy valaki vigyázzon ránk.
Szükségem volt rá.
Azt hiszem, sokáig mondogattam magamnak... hogy nem igaz.
Hogy nem lehet igaz.
Nem hozhattam egy másik ilyen férfit az életünkbe.
De hoztam.
És sajnálom!
Amit hagytam, hogy veled történjen,
akkor is, ha sosem bocsátasz meg...
És nem hibáztatnálak, ha nem...
mert egy szülőnek meg kéne védenie a gyermekét.
És nekem nem sikerült.
Nem sikerült.
És szeretném, ha tudnád, hogy tudom.
Tudom.
Örülök, hogy eljöttél.
Talán eljöhetnék máskor is.
Talán meggondolod magad.
Talán továbbra is kérlek.
Bár nem kért.
És ha mégis megpróbálná, meg tudna neki valaha is bocsátani?
Nem fogja megpróbálni.
Nem, valószínűleg nem.
Mindenki azt teszi, ami telik tőle.
És az néha egyszerűen nem elég.
Azt mondják, a fájdalomtól jobban fest.
Ez baromság.
Egyetértek.
De maga hogy van? Most.
Én ugyanúgy.
A francba!
De mégis máshogy.
- Miért nem ébresztettél fel? - Felnőtt nő vagy.
Most így hirtelen?
- Tessék! - Jaj, ne! Nincs almás pités?
Ma elmegyek a boltba, mert látom, hogy bevásárlási szolgáltató is vagyok.
Ülj le!
Az első betegedig még van öt perced. És csak a földszintre kell menned.
Ugyan, anya!
Felismertetted a diagnózisodat.
Nem késhetsz öt percet?
Először is: „elismertettem”.
És biztos tudod, hogy ez nem így megy.
Nem lehetek büszke a lányomra?
Ez az lenne?
Kérlek, vidd a suliba!
Hé, kisöreg! Menni kell a suliba!
Szeretlek. Kösz, anya!
Már nem vagyok tanár. Dilidoki vagyok.
És anya.
Próbálok bátor lenni.
Csomó munka.
A fúziós terápia működik.
Egyértelműen integrálja az alteregóit.
Milyen érzés?
Ez egy folyamat.
Próbálok bátor lenni.
Maga az, Dan.
Mindig is bátor volt.
Talán igen.
- Doktornő! - Doktor úr!
Dan, ideje lenne vacsorázni.
Köszönöm, hogy az irodájában beszélgethettünk!
Örömmel. Megtiszteltetés megismerni magát.
Kikísér?
Persze.
Igazán gyönyörű ez a kert.
Igen, látom az ablakomból.
Minden megváltozik minden évszakban.
Mindenesetre köszönöm, hogy idejött ma.
És mindent köszönök!
„Prológgá lesz a múlt.”
Shakespeare. Ezt ismertem.
Látja, magában vannak mind.
Jack intelligenciája, Mike sármja, Ariana magabiztossága.
Ők mind maga.
Nem mindannyian.
Mire gondol?
Van még egy adósságom.
Most nekem kell őrangyalnak lennem.
Már késésben vagyok. Remélem, hamar találkozunk, doki.
Én is, Dan.
Amikor bánat súlya nyomaszt
Mária Anyánk jelenik meg nekem
Bölcs szavakkal int, hadd legyen
És ha sötétségben telik órám Ott áll előttem fényesen
Bölcs szavakkal int, hadd legyen
Hadd legyen, hadd legyen
Bölcs szavakkal súgja, hadd legyen
És míg megtört szívű lelkek A földön együtt élnek
HA ÖN VAGY EGY ISMERŐSE TÁMOGATÁSRA SZORUL,
LÁTOGASSON EL AZ APPLE.COM/HERETOHELP OLDALRA
Az lesz rá a válasz, hadd legyen
Bár lesznek, akik más utakon járnak
Mégis javíthatnak az esélyeken
Az lesz rá a válasz, hadd legyen
A feliratot fordította: Binder Natália