Sinu nägemine on küll silmarõõm.
Kes enam päriselt nii ütleb?
Mida see üldse tähendab?
Arvad tõesti, et tahan praegu sellest rääkida?
Kõike arvestades tundus see üsna kerge teema.
Nalja üritad teha?
Ju vist.
Danny.
Päikeseloojangut nägid?
Taevas kubiseb värvidest.
Issand. Seda pole siit nähagi.
Kujutan seda ette.
Tuleb välja, et oskan seda hästi.
Danny, püsi minuga. Las ma aitan.
Pole viga, ma tulen toime.
Ei tule.
Sa vajad abi. Las ma aitan.
Ma suudan nüüd sind väljas hoida.
Fantastiline. Hurraa, teraapia!
Danny, ärka üles.
Palun lase mind sisse.
Mida?
Vaikne on.
Varem pole eal vaikne olnud.
Danny.
Danny, ärka üles!
DANIEL KEYESI RAAMATUST INSPIREERITUD
Pane lapsed kotti.
Kuule, pane lapsed kotti.
Tõmba kott pingule, siis näeb, kui nad ei hinga.
Järgmine! Palun astuge ligi.
- Hei, Stan. - Hei, Russ.
Ma tulin seda täitma.
Alles kahe nädala eest said.
- Mis siis? - Stan.
Pean selle kohtuprotsessi üle elama, siis rohkem ei vaja. Olgu?
Kahjuks ei saa.
- Ole nüüd, Russ. - Stan.
Su taga on järjekord. Kiiremini!
- Tead ju, et see on jura? - Pole minu reeglid.
Teenisin oma riiki, tulin siia nagu kerjus...
- Olgu... Lõpeta! - ...ega saa midagi!
- Ma ei tule toime. - Rahu. Sind visatakse välja.
- Mulle võlgnetakse see! - Olgu. Tule siia!
Pane arsti juures aeg kinni. Olgu?
Säilita rahu.
Aitäh.
Jah?
Teie ausus...
Sa magasid ettepaneku tähtaja maja ja oled loengutest puudunud.
See pole vist tenuuri jaoks hea?
Rya, su tunnistamine on läbi. Tegid poisi heaks, mida said.
Aeg on juhtumist eemale astuda.
Tubli tüdruk.
Ära lase emotsioonidel me tööd segada.
- Miks mitte? - Kuidas palun?
Emotsioonide pärast ju oma tööd teemegi?
- Rya. - Ja kui pole nii, siis peaks ju olema?
Ma hilinen õhtusöögile. Loengus näeme.
Aitäh.
Stan?
Peame rääkima.
Enesetapumõtted on tüüpilised. Kuidas ma seda ette ei näinud?
Ära tee nii.
Ta oli mu hoole all, Stan.
Seda poissi alt vedanud inimeste järjekord on pikk.
Ära keskendu endale.
Hingearst oled nüüd?
Ma lihtsalt ütlen.
Ta oleks surnud, kui poleks kuuldud teda voodist maha kukkumas.
Praegu peame lootma, et ta elab öö üle.
NEW YORGI VANGLAAMET RIKERS ISLAND
Öeldi vaid, et „teadvusel“? Neile tuleb rohkem sõnu õpetada.
- See polnud päris kõik. - Mida veel?
- Ta lastakse nädala lõpuks tagasi kohtusse. - Mida? Kas see on nali?
Kohtu silmis peab ta vaid kahte lõpukõnet ja kohtuotsust kuulma,
nii et selleks on ta piisavalt terve.
Sa kõnnid väga kiiresti.
- Kiiresti kõnnid. - Pikad jalad.
Aga vandekohus?
Õnneks nimetab kohtunik seda meditsiiniliseks viivituseks.
Vandekohtud võtaksid enesetapukatset süü märgina.
Inimesed ei näe üksteises muud kui halvimat?
Ei näe jah. Aga sina mitte?
Ei. Müü mulle põrsast kotis.
- Ma ostaksin. - Jah.
Danny. Tere.
Jumal tänatud.
- Vaata aga! Poisil pole häda midagi. - Kas oled kombes? Kuidas end tunned?
Kas sul on praegu valus?
Kas soovid midagi?
Danny?
Danny on kaitstud.
Aga ta pole siin ega tule ka. Ja selles saad vaid ennast süüdistada.
- Palun las ma räägin temaga, Jack. - Teame kõik, kuidas see viimati lõppes.
See pole õiglane.
Ma olen vaid aidata üritanud.
Kujuta ette, et paari päeva pärast on Danny vanglas.
Ja paistab, et see on täitsa vältimatu.
Või mis?
Seega küsi endalt, kelle abi poiss enim vajab.
Sinu või minu oma?
Ei. Sina oled vist piisavalt aidanud,
seega mine leia endale mõni teine lootusetu juhtum.
Ma jätkan ise.
Õde, ma olen kohutavalt väsinud ja soovin nüüd puhata, palun.
Aga suur tänu teile...
...et mind külastasite, proua doktor ja härra advokaat.
- Tõesti... - ...liiga kena teist. Küll kohtume taas.
Olgu.
Olen su tõttu taas parajas jamas, Stanley.
Laurel ja Hardy. Ei? Ju vist mitte.
Noh, veidi labast kultuuri meie tulevikus kahju ei teeks, kindel see.
Ma ütlesin, et nii juhtub.
Välisilm pole sinu jaoks, mu poisu.
Kunagi polnud.
See on liiga pagana julm.
Ole tubli poiss ja püsi paigal. Olgu?
Ära sunni mind paika veega täitma.
Kas mõistame teineteist?
Söö.
Kõht pole tühi.
Ta oli jõudnud nii kaugele, et omas mingit kontrolli oma alter ego'de üle.
Ju Jack haaras taas ohjad.
Äkki poiss ei tahtnud välja tulla? Mõistetav pärast kõike, mida ta nägi.
Mida me teeme, Stan?
- Kaotame, Rya. - Peab olema midagi. Ta...
- Enesetapukirja polnud? - Ei. Aga see...
Ei, oot. See oli tema voodil.
- Adam. - Adam.
Mis see on siis, mille raviks sa klonasepaami pugid?
Sõja värk.
„Sõja värk“?
Mis mõttes? Kas täpsustaksid?
PTSH.
Ma olin noor, reservohvitseride väljaõppekorpuses ROTC.
Olin juhtimiseks liiga noor ja halvasti läks.
Mis mõttes? Mehi kaotasid?
Jah, palju mehi kaotasin. Ning vastutan selle eest.
Ma ei mõista.
Ma just ütlesin, et ROTC-s olin.
Sa olid vabatahtlik ja seega juhtunus süüdi?
- Asja võib nii vaadata, jah. - Muidugi.
Või siis sa olid sõjas ja alles poisike.
- Lõpeta. - Eks?
- Kas see nägu palub end analüüsida? - Asi ongi sedasi, Stan,
et igaüks, kes on haiget saanud, räägib endale mingit lugu.
„Öösel üksi kõndida oli viga.“
- „Lühike seelik oli viga.“ - Oligi minu viga.
„Viga oli vihastuda.“ „Viga oli vastu rääkida.“
Süüdistame end halvas, mis meiega juhtub.
Nii kujutame ette, et meil on kontrolli, aga pole, sest halbu asju juhtub.
Seega enne kui lepime, et kõik pole meie süü,
ei saa me paranema hakata.
Kõik korras? Kas tunned röstsaia lõhna?
Issand, selles asi ongi!
Võtame söögi kaasa. Tee peal selgitan.
- On sul autot? On see lähedal? - Mul on lähedal auto.
Sadama hakkab. Peame minema. Palun maksa arve ära.
Palun karpe, et kaasa võtta.
- Niisiis... Kaotasime sest... - Ametlikult veel ei kaotanud.
Aga oletame, et kaotasime. Miks?
Pidime tõestama ahistamist sellisel moel, mis vandekohut veenaks.
- Aga tegime vastupidist. - Selle eest võid Candyt tänada.
Ja mu jutt ei loe, sest Danny ei tea, et ahistati teda,
- ainult Adamit. - Ma mõistan.
Ebaõnnestunud tunnistuse parimaid hitte jagad?
Meil võib vale tunnistaja olla.
See, mis juhtus Dannyga, Adamiga, polnud Danny süü.
Aga tema seda ei tea.
Tema süü- ja häbitunne ei lase tal näha, mis päriselt juhtus.
Seega peame talle näitama.
See Dannyga toimibki.
See on tema ilu.
Ta hakkab vastu, aga kui näitad talle tõtt, siis lõpuks ta usub sind
ja näeb, mis päriselt juhtus, ning vandekohus näeks ka.
- Järgmine mahasõit. 1,6 km pärast. - Selge.
PSÜHHOLOOGIATEADUSKOND
Tere. Sul oli ju loeng?
- Sellega on lõpp. - Mis mõttes?
Ma palusin dekaanilt veel ühte vaba päeva, tema esitas ultimaatumi.
- Kahju kuulda. - Kes tahabki professor olla?
Nad on vanad. Ma ei taha vana olla. Keegi ei taha.
- Eks? - Jah.
Stan, kas see õnnestub?
Minult küsid?
Hei.
Olin hoones. Tahtsin teile edu soovida.
- Eriti sitt, kui võmm sulle pöialt hoiab. - Alati persevest, Camisa.
- Hei. - Tere.
Frank tahtis ka, et edu sooviksin.
- Ei ta tahtnud. - Ei.
Alati ei lähe nii, nagu tahaks.
Minust või endast räägid, uurija?
Sa teed asju kogu hingega. Nagu seda siin.
Ja mis ka ei juhtuks, on selline omadus hinnaline.
- Ole tubli. - Sina samuti, Matty.
Jah.
- Tooge vandekohus sisse. - Tõuske kõik!
Veider. Astuda platsile viimsel hetkel, kui matš on juba kaotatud.
Varem võinuks seda teha. Oleksin ehk seda nautinud.
Istuge!
Hr Camisa, kas kaitse on valmis lõpetama?
- Üks tunnistaja veel, teie ausus. - Olgu, jätkake.
Kaitse kutsub tunnistama Danny Sullivani.
See oled sina.
Kas vannute rääkida tõtt, kogu tõtt
ja ainult tõtt, Jumal teid aidaku?
Jah.
Palun ütle ametlikult oma täisnimi ja aadress.
Daniel Sullivan, 9 Elm Road, Elm Ridge, New York.
Aga see pole ju tõsi?
See on üsna kindlalt mu aadress.
Mitte aadress, vaid su nimi. Kas sa oled Danny Sullivan?
Muidugi olen Danny Sullivan. Kes muu ma oleksin?
- Jack oled ju? - Vastuväide!
- Mida iganes kaitse üritab... - Teie ausus,
Danny Sullivanil on süütuse presumptsioon.
See on tema õigus ja antud juhul peame seega vähemalt kaaluma, et see pole Danny.
- Ma luban seda. - Teie ausus...
Tahan Dannyga rääkida.
- Ja seda teetegi, söör. Näost... - ...näkku.
Ja kui ma juba olen siin, sooviksin võimalust rääkida oma...
...versiooni loost, kui tohib.
Olgu, „Danny“. Lase käia.
Ma vihkasin oma kasuisa.
Enne teda olime...
...emaga kahekesi. See mees tuli ja kohtles ema kohutavalt.
Ju võib öelda, et ta ahistas mu ema.
Ma anusin, et ema lahkuks, aga ta kartis väga,
et mees leiab ta üles ja teeb talle haiget.
Ju seepärast ma kodu lähedal püsisingi.
Ahistamine ei lõppenud, pigem läks hullemaks.
Ma tahtsin vaid kasuisa hirmutada, et ta lahkuks.
Ma tean, et mu tegu oli väär, ja võtan kogu vastutuse enda peale.
- Teie ausus, mul on vaenulik tunnistaja. - See on ju teie klient.
Ja nagu ütlesin, mu arust pole tegu temaga.
Hr Camisa, tõesti...
Ma lihtsalt vajan veidi mänguruumi, kui lubate, teie ausus.
Hr Camisa, valmistate endale piinlikkust.
Jah.
Olgu. Jääme eri meelt.
Nägus mees või mis?
Tõepoolest.
- Hr Camisa... - Palun, teie ausus...
Kes on aga teine poiss sel joonistusel?
See on Adam.
Ja kes on Adam?
- See pole minu arust oluline. - See pole sinu otsustada. Pead vastama.
Täiesti tulutud küsimused, teie ausus.
- Vasta, Jack. - Ei vasta ma midagi.
Tunnistaja vastab küsimusele.
- Adam on... Adam... - ...oli mu kaksikvend.
Danny kaksikvend?
Täpselt seda ma just ütlesin.
Olgu.
Nii... Kas sa tunned ära selle foto?
See on Danny elutoa seinalt. Eks?
- Jah. - Kes on fotol?
See on Candy. Mu ema ja mina.
- Kas miski selle juures on veider? - Ma ei saa aru.
Mida sa ei mõista?
Kas selle foto juures on midagi ebatavalist?
Ei.
Mitte midagi.
Kus on Adam praegu?
Danny?
Vasta küsimusele, Danny.
Ta suri ära.
Millal?
Poisikesena.
Mitte imikuna?
Ei, pelga poisikesena.
Miks ta siis pole sel fotol?
- Ega sellel. - Ma ei tea.
- Ega... - Lõpeta!
Lõpetan su küsitlemise?
- Ma ei rääkinud teiega. - Ega sel. Ega sel.
Miks on kõigil fotodel vaid üks poiss?
Mis Adamiga juhtus, Danny?
- Kordan. Mis Adamiga juhtus? - Ei.
Ma juba ütlesin, kurat!
Hr Sullivan, minu kohtusaalis ei vannu.
Vabandust, teie ausus. Ma...
Nii. Ta suri ära. Kuidas?
Ma...
Kas sa ei mäleta?
Issand... Jumal.
Danny?
Mis Adamiga juhtus, Danny?
Hei, Dan.
Adam.
Mis Adamiga juhtus, Danny?
Ta pidi ära minema.
Miks?
Oma teo pärast.
Ja mida Adam tegi?
Ta tahtis, et see juhtuks. Et Marlin seda teeks.
Sest ta tahtis, et kõik oleks korras.
Sest ta ei tahtnud, et meie ema üksi oleks.
Ta tahtis, et Marlin...
teeks temaga, mida iganes soovib.
Ja Marlin vägistas teda aina uuesti.
Aga Adam tahtis seda.
Seega pidin ta ära saatma.
Kes on Adam, Danny?
Mu vend.
Aga sul polnudki eal venda või mis?
Ei.
Kes on Adam, Danny?
Mina.
Adam on mina.
Kaitse lõpetab, teie ausus.
Mis tunne sul tol hetkel oli?
Ma mäletan vaid vaikust.
Kas vandekohus jõudis otsuseni?
Jah, teie ausus.
Ma polnud harjunud sellega, et hääled mu peas mind päästma ei tõtta.
Palun süüdistataval tõusta.
Aga ma olin leidnud midagi, mis mind päästab.
Tõesti? Mis see oli?
Hr eesistuja, palun lugege otsus ette.
Me, vandekohus, leiame ühehäälselt, et süüdistatav
Daniel Sullivan
pole hullumeelsuse tõttu üheski süüdistuses süüdi.
Härra Sullivan.
Danny, palun lehele ütlust.
Palun ütlust. Kuidas sinu arust see...
Palun, poisu.
Kui juhtub nii, et olen plindris, Maarja ilmutab end mulle.
Sind päästis pühak? Biitlite laul?
Ei.
Sina, Rya.
Sina päästsid mind.
Mis tunne sul oli?
Tahtsin korraga nutta ja kiljuda.
Aga enamasti olin väga väsinud.
Veider, kui hoopis mina küsin, eks?
Kus Ariana on?
Aga tänan, et minuga sellest rääkisid.
Eraldudes
on kerge teiste tunded unustada.
- Või nii? - Tõepoolest.
Ja igatsesin sind väga.
Aga sa ei saanud ju vaid väsinud olla.
Ju antikliimaksi tunne oli ka.
Polnud võidukõnet kohtumajas.
Polnud kojutulekupidu.
Me ei võitnud sulle vabaduse, lihtsalt millegi pisema. Võimaluse.
Aga siis sa lihtsalt kadusid.
PSÜHHIAATRIAHAIGLA
Algul oli mul väga raske kujutada ette sind teise terapeudiga koos töötamas.
Vaimselt mõistsin ma, et sul oli vaja uus suhe luua
ning uusi teraapiaid proovida ja paraneda.
KUNSTIRUUM
Aga ausalt öeldes ei meeldinud see mulle algul eriti.
Ma igatsesin sind ka.
Pärisin su uute arstide käest, aga sind kaitses konfidentsiaalsus.
Ning ma lihtsalt muretsesin su pärast alatasa.
Olemegi kohal.
Kuni su ema võttis ühendust.
Tere, ema.
Hei, Dan.
Miks lasid tal kahe aasta järel viimaks sind külastada?
Ma mõistsin, et kuitahes palju aega möödub,
pole ma iial selleks valmis.
Seega pidin asjaga silmitsi seisma.
Aeg oli käes.
Imeilus. Mis need on? Tähed?
Jaanimardikad.
Jaanimardikad?
Lihtsalt mõtted minevikust.
See on imeilus.
Mul lastakse iga päev maalida. See olevat teraapiline.
Sul oli alati annet,
aga need on erilised.
Mõned neist tahetakse lausa näitusele panna.
Nagu päris kunstnik?
Jah.
Ma elan nüüd Oakville'is.
Väikses korteris.
Ja Marlin?
Veidi aega käis ta paar korda nädalas purjuspäi mu maja ees.
Võmmid sekkusid.
Ja siis ühel päeval ta lihtsalt lõpetas selle.
Ning ma pole enam kui aasta aega temast kuulnud.
Olen palju nõustajaga kohtunud.
Mõtlen iga päev su peale.
Tahan, et teaksid seda.
Aga tean, et ma pole hea ema olnud.
Teame mõlemad, et pole.
Ja seda, et ma...
Ma vedasin sind alt...
nii jubedalt.
Millal sa teadsid?
Sa ei mäleta oma isa.
Oma pärisisa.
Ma ei tahtnud temast sulle eal rääkida.
Sest polnud eriti midagi head rääkida.
Ma olin 16-aastane, kui rasedaks jäin.
Olin 17, kui abiellusime.
Ja kui sa olid nelja-aastane...
mõistsin ma, et tema...
Seega viisin meid temast võimalikult kaugele.
Aga omapäi elamine...
Ma ei osanud sellega toime tulla.
Seega kui Marlin...
Ta tundus nii tugev, nii kindel.
Keegi, kes suudaks meie eest hoolitseda.
Ning meil oli seda vaja.
Meie eest oli hoolitseda vaja.
Mul oli seda vaja.
Ma vist ütlesin endale pikka aega, et see pole tõsi.
Et see ei saa tõsi olla.
Ma ei saanud ju ometi veel ühte sellist meest meie ellu tuua.
Aga tõin.
Ja palun vabandust.
Selle pärast, millel sinuga juhtuda lasin, isegi kui sa mulle eal ei andesta,
ning ma ei saaks sulle seda pahaks panna...
sest lapsevanem peaks oma last kaitsma
ning ma põrusin sellega.
Ma põrusin.
Ning ma tahan, et sa teaksid, et mina tean seda.
Ma tean.
Tore, et tulid.
Ehk võin uuesti tulla?
Ehk mõtled ümber.
Ehk küsin aina uuesti.
Aga ta ei tee seda.
Aga kui ta üritaks, kas suudaksid talle eal andestada?
Ta ei ürita.
Ei, küllap mitte.
Anname kõik endast parima.
Ja vahel pole parim piisavalt hea.
Valu tegevat kunsti paremaks.
See on udujutt.
Nõus.
Aga kuidas sul nüüd läheb?
Ma olen ikka endine.
Kurat.
Aga ka teistsugune.
- Äratanud mind! - Täiskasvanu oled.
Nüüd äkitselt olen?
- Palun. - Oi ei, õunamaitselist pole?
Ma ostan täna, sest käin teiste eest poes, tuleb välja.
Istu. Su esimene patsient tuleb allkorrusele alles viie minuti pärast.
Ole nüüd, ema.
Sa panid sõnaraamatusse uue diagnoosi. Ei või veidi hilineda?
Käsiraamatusse panin. Ja sa tead, et see ei käi nii.
- Ma ei või tütre üle uhke olla? - Kas see on uhkus? Palun vii ta kooli.
Hei, semu. Sa pead kooli minema.
Armastan sind. Aitäh, ema.
Ma pole enam professor, vaid hingearst.
Ning ema.
Üritan kõigest väest vapper olla.
See on suur vaev.
Liitmisteraapia toimib.
Sa integreerud oma alter ego'dega.
Mis tunne on?
See on protsess.
Üritan lihtsalt vapper olla.
Sa oledki, Dan.
Oled alati vapper olnud.
Võib-olla.
- Doktor. - Doktor.
Dan, kohe saab õhtusööki.
Suur tänu, et lasite oma kabinetis vestelda.
Rõõmuga. Au oli teiega tutvuda.
Kas saadad mind välja?
Olgu.
Väga kaunis parkaed.
Jah, ma näen seda oma aknast.
Kõik muutub iga aastaajaga.
Igatahes... Tänan tulemast.
Ja tänan kõige eest.
Minevik on proloog.
Shakespeare. Teadsin seda.
Näed, nad kõik on sinus.
Sul on Jacki intelligents, Mike'i sarm, Ariana enesekindlus.
Nad kõik on sina.
Mitte kõik.
Mis mõttes?
Mul on tasumata võlg.
Nüüd on minu kord kaitseingel olla.
Olen hilinemas. Loodetavasti peagi näeme, doktor.
Ma loodan ka, Dan.
Kui juhtub nii Et olen plindris
Maarja ilmutab end mulle
Ja ütleb targad sõnad Las olla nii
Ja mu süngel hetkel Seisab ta otse minu ees
Ja ütleb targad sõnad Las olla nii
Las olla nii, las olla nii
Sosistab targad sõnad Las olla nii
Ja kui murtud südamega inimesed Maailmas nõustuvad
KUI TEIL VÕI MÕNEL TEIE TUTTAVAL ON TUGE VAJA,
MINGE AADRESSILE APPLE.COM/HERETOHELP
Et saadakse vastus Las olla nii
Sest nad võivad küll lahus olla
Kuid on veel võimalus Et nad näevad
Et saadakse vastus Las olla nii
Tõlkinud Silver Pärnpuu