Vai pacelsi?
Tie ir žurnālu pārdevēji. Apzvana visu kvartālu.
Vai manu uzvalku dabūji?
Teica, ka esot gatavs. Mājupceļā paņemšu.
Paldies.
Atkal zvanīja tas Stens. Teicu, ka esi pie pacienta.
Viņa neatlaidība ir apbrīnojama.
Jā, nezinu, mīļā. Tas ir ciešs.
Tev neliekas, ka ciešs?
Tu neskaties.
Esot pāršuvuši tik vaļīgi, cik vien iespējams.
Nolādētie žurnāli!
Vai tu man aiz muguras ar kādu kniebies, Kendij?
Hallo!
Paklau,
gribu, lai tu necel telefonu, kamēr tiesa nav beigusies.
Saprati?
Labi.
AIZDOMĀS TURĒTĀ ŠĀVĒJA VAJĀŠANA ŠAUSMAS ROKFELLERA CENTRĀ
IEDVESMOJOTIES NO GRĀMATAS THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AUTORS - DANIELS KĪZS
RAIKERSA SALA
ŅUJORKAS PILSĒTAS LABOŠANAS DEPARTAMENTS
Salivan, nāc! Nevaru gaidīt visu dienu.
Teicu, ka vajag kaklasaiti ar klipsi. Vispirms noņemsiet tos?
Jūsu Godība, vai dosiet man brīdi ar klientu?
Panāc!
Ir labi.
Nav gan.
MĒS UZTICAMIES DIEVAM
Tā. Klau!
Atslābsti, jo šajā zālē nav neviena, kura viedoklis būtu svarīgs.
Vismaz pagaidām.
Apgriezīsim! Pie spoguļa ir vieglāk.
Nu tā.
Tagad izskaties pēc krietna pilsoņa.
- Viss kārtībā, Jūsu Godība. - Ievest zvērinātos!
Piecelties!
Labrīt! Mani sauc Patriša Ričardsa.
Esmu Manhatanas rajona advokātes palīdze
un pārstāvu Ņujorkas štatu.
Un, kā tiesnesis Posners jau teica,
par vainas pierādīšanu šajā tiesas zālē esmu atbildīga es.
Es to uzņemos labprāt.
Es to uzņemos labprāt, jo pierādījumi šajā lietā ir neapstrīdami.
Nenoliedzami.
Ir video. Ir liecinieki.
Vienīgais, kā nav, ir šaubas.
Šī gada 18. maijā apsūdzētais, Denjels Salivans,
pavērsa pret pūli 9 mm kalibra pistoli un izšāva sešas reizes.
Trīs cilvēki tika ievainoti. Pārējiem paveicās.
Katrā ziņā vienīgais iemesls, kāpēc šī nav slepkavības prāva,
ir tas, ka Denjels Salivans ir draņķīgs šāvējs.
Viņa vieta ir aiz restēm.
Bet, kad viss ir tik pierādāmi, tik neapšaubāmi,
interesanti, ko darīs aizstāvība.
Viņi nevar noliegt faktus,
tāpēc novērsīs jūsu uzmanību, izsakot nepamatotus un nepierādītus apgalvojumus
par slimību, ko viņi sauc par personības dalīšanos.
Teikšu jums skaidri:
tādas personības dalīšanās nav.
Tā ir ne vairāk kā izdomāta slimība no Sallijas Fīldas filmas.
Tāpat viņi varētu teikt, ka apsūdzētais ir lidojoša mūķene.
Aizstāvība Salivana kunga rīcībā vaino citu "es".
Atzīstu: es šo domu saprotu.
Vai mēs visi savās kļūdās negribētu vainot kādu citu?
Aizbraucu pie sarkanās? Vainīgs cits "es". Izsniedzu nederīgu čeku? Cits "es".
Krāpu dzīvesbiedru?
Nu, redzēs, kā izdosies.
Bet vai varat iedomāties, kāda būtu
mūsu tieslietu sistēma, ja ik reizi, kad kāds būtu noziedzies,
viņš varētu pateikt: "Tas nebiju es."
Tieši tas te ir uz spēles.
Šie aizstāvības argumenti ir ne tikai izmisīgi.
Tie ir bīstami.
Jo tie grauj gan mūsu juridiskās sistēmas, gan sabiedrības pamatprincipu -
personisko atbildību.
Mēs esam atbildīgi par savu rīcību.
Apsūdzētais ir vainīgs, un par šo vainu ir jāsaņem sods.
Pretējā gadījumā taisnīgums nav panākams.
Paldies.
Kamisas kungs! Vārds aizstāvībai.
Neapstrīdami. Nenoliedzami. Neapšaubāmi.
Jādomā: "Kāpēc es vispār te esmu?"
Apsūdzības puse sāka iespaidīgi.
Pamatprincipi.
Es jums pateikšu pamatprincipu.
Viņš ir nevainīgs.
Uz viņu attiecas nevainības prezumpcija. Viņam uz to ir tiesības.
Tas ir jāatkārto tā dēļ, ko tikko dzirdējāt.
Tāpēc vispirms pateikšu skaidru un vienkāršu faktu.
Denijs Salivans nevienu nesašāva.
Viņš tur bija. Tik daudz viņš atzīst.
Bet mēlīti viņš nenospieda.
Denijs ir labs puisis, bet viņš ir slims.
Dāmas un kungi! Zvērinātie! Neviens neizgudro jaunu slimību.
Jā, es saprotu, kā tas izklausās.
Personības dalīšanās.
Sākumā man pašam bija grūti to aptvert.
Bet tā vietā, lai jokotu par lidojošām mūķenēm, kas ir viegli,
es paliku tam atvērts, kas ir grūti.
Un tieši to es lūdzu jums.
Būt atvērtiem.
Uzklausīt ekspertus.
Uzklausīt lieciniekus. Jo, ja tā izdarīsiet,
jūs nonāksiet pie tā paša neapstrīdamā,
nenoliedzamā, neapšaubāmā secinājuma, pie kura nonācu es.
Proti, Denijs nespēja kontrolēt ne savu slimību, ne citus "es".
Jā, viņam ir citi "es".
Viņam ir citi "es" tāpēc, ka viņam nodarīja pāri tā, ka viņš tika salauzts.
Viņa prāts tika salauzts gabalos.
Un nē - viņi nav "Monopola" kartīte "Izej no cietuma!".
Viņi ir īsti, un viņi nav Denijs.
Iemest Deniju cietumā par noziegumu, ko izdarījis cits viņa "es",
būtu tāpat kā iemest cietumā jūs par noziegumu, ko būtu izdarījis es.
Jā, Denija slimība ir reta,
un to izraisījis tas, ka bērnībā viņš ir seksuāli izmantots.
Viņam paveicies, ka viņš ir izdzīvojis. Palīdzēja izdzīvot šī slimība.
Es saprotu. Tas ir dīvaini. Tas ir smagi.
Bet, lūdzu, esiet atvērti!
Vienā ziņā apsūdzības pusei bija taisnība.
Šajā tiesā runa ir par atbildību, taču nevis par viņa personisko atbildību,
bet par sabiedrības atbildību.
Jūs gribat runāt par pamatprincipiem?
Varbūt parunāsim par to, kā cits par citu rūpējamies.
Par to, kā rūpējamies par tiem,
kuri ir visvairāk sāpināti un visvieglāk ievainojami.
Šo puisi ir pievīluši visi.
Viņa vecāki, skolotāji, kaimiņi, draugi un sabiedrība.
Mēs visi esam viņu pievīluši,
tāpēc tagad mums tas ir jālabo.
Es nelūdzu, lai jūs palaistu Deniju vaļā.
Es tikai lūdzu, lai jūs aiztaupītu viņam cietumu
un tā vietā nosūtītu uz slimnīcu, kur viņš saņemtu palīdzību.
Palīdzību, kas viņam ir vajadzīga. Tā ir mūsu atbildība.
Paldies.
15 minūšu pārtraukums, un tad turpināsim ar štata lieciniekiem.
Policist, lūdzu, izvediet zvērinātos!
Tu tur biji diezgan labs.
Jā? "Diezgan labs" neko nelīdz.
Nolādēts! Kendija neatbild uz maniem zvaniem.
Un viņa ignorēja tiesas pavēsti, kas ir noziegums.
Viņa ir nobijusies. Viņa ir vainīga.
Ir tik liels kauns, ka viņa varbūt to neatzīst pat sev.
Patiešām - vai domā, ka mani uztrauc, kā viņa jūtas?
Šīs lietas iznākumu noteiks diagnoze,
un tās dēļ ir svarīgi, lai zvērinātie redzētu, ka Denijs tika izmantots.
Es tikko iekšā to pateicu.
Ja nedabūsim nevienu, kas to apliecina tiesā, ar mums būs cauri.
Un es nevaru ļaut klientam liecināt tā dēļ, ko viņš sastrādāja uzklausīšanā.
- Tas bija Džeks, nevis Denijs. - Vienalga, kurš.
Viņš izmantošanu noliegs un noziegumu atzīs,
kas būtu slikti.
Es to ļoti labi saprotu.
- Tu? - Tu zini, ka nevaru par to liecināt.
Formāli Denijs nekad nav teicis, ka ir izmantots. Nav par to stāstījis.
- Tikai Ādams? - Tikai Ādams.
Es... Tas ir bezjēdzīgi.
Ko mēs darīsim?
Tev viņa jāpārliecina.
Bet tas nav atkarīgs no manis, Sten.
Dieva dēļ! Vai mātei savs bērns nav jāmīl?
Nē.
Bet šajā gadījumā tas mums nāk par labu.
- Kas? - Tas, ka viņa viņu tiešām mīl.
Štats izsauc Mārlinu Rīdu.
Kā jūs aprakstītu savas attiecības ar audžudēlu?
Saspīlētas. Man sāpīgi to atzīt.
Klau, es neesmu perfekts.
Un dažreiz varbūt esmu bijis pret viņu pārāk stingrs.
Citreiz varbūt nepietiekami stingrs.
Vairumam to puišu, ko redzu Ostervilā, tēva - īsta tēva - nav bijis.
Un es gribēju Denijam tāds būt.
Pastāstiet par Ostervilu! Smags darbs?
Darbs, kas dod gandarījumu. Tiem bērniem bijušas dažādas nelaimes.
Jūs neticētu, ko viņi ir piedzīvojuši savās mājās, uz ielas.
Jā, viņi ir pieļāvuši kļūdas.
Bet man šajā darbā patīk tas, ka viņi joprojām ir bērni
un nav par vēlu viņiem atrast ceļu atpakaļ.
Vai par Deniju domājat tāpat?
Es Denijam nekad neatmetīšu ar roku, bet viņš vairs nav bērns.
Ņemot vērā jūsu attiecības, vai saprotat, kāpēc viņš to izdarīja?
Tiešām nē.
Patiesību sakot, ar Deniju nekāda "kāpēc" nav.
Kad viņš skolā sakāvās vai no manis zaga,
tirgoja vai lietoja narkotikas, tādi "kāpēc"...
Tāpēc, ka tas ir Denijs.
Vēl viens jautājums, Rīda kungs.
Vai pēc tam, kad tikāt sašauts,
jūs ziņojāt par savu audžudēlu varas iestādēm?
- Nē. - Kāpēc?
Tāpēc, ka gribēju viņu pasargāt.
Tāpēc, ka par spīti visam
es viņu mīlu kā pats savu dēlu.
Vairāk jautājumu nav.
Dramatiska pirmā diena tiesā. Deviņi liecinieki
identificēja Salivanu kā Rokfellera centra šāvēju.
Viens no tiem bija viņa audžutēvs -
nepilngadīgo pāraudzināšanas konsultants Mārlins Rīds.
Vai mērķis bijāt jūs?
Nezinu. Bet grūtākais, ko iemācāmies...
Smaržo labi.
Būs gatavs pēc 20 minūtēm.
Kāds viņš likās?
Tievs. Nezinu. Mēs jau ne runājām, ne ko.
Kā es izskatījos?
- Tu laikam smejies. - Ko?
Es tikai cenšos rīkoties pareizi.
Tas puika uz mani šāva, Kendij.
Ak kungs!
Ieiešu dušā.
Beidziet zvanīt! Es neliecināšu.
Mamm!
Denij!
Es gribēju pie tevis aiziet.
Nekas.
Piedod!
Mīļais, tā nav tava vaina.
Piedod!
Tā pat nav īsta diagnoze.
Tā ir tikai margināla teorija, ko popularizē TV filma.
Kāds ir jūsu viedoklis par Deniju?
Nu, pateikšu to pašu, ko teicu zvērinātajiem.
Es uzskatu, ka Salivana kungs ir simulants,
kas rīkojas nelabticīgi, lai izvairītos no kriminālām sekām.
Vienkāršā valodā? Lai cilvēki saprot.
Viņš izliekas, lai nebūtu jāiet cietumā.
Centos panākt, lai viņš būtu saprātīgs.
Kā tas izdevās?
Neteiksim, ka ideāli.
Viņš man uzbruka, salauza degunu un vienalga to nozaga.
Vai mēģinājāt ieroci atgūt?
Jā. Es aizgāju uz viņa māju. Biju nikns.
Bet nebijām jau svešinieki. Domāju, ka varam kaut ko sarunāt.
Netiku tālāk par "sveiki", kad viņš man uzbruka ar beisbola nūju.
Tad viņš uz mani izšāva.
- Vairāk jautājumu nav, Jūsu Godība. - Kamisas kungs!
Jā. Tikai viens jautājums. Ruisa kungs, jūs pazīstat Deniju jau vairākus gadus.
Pa visu to laiku vai viņš jebkad ir šķitis normāls?
Normāls?
Tas puika ir jucis. Trakākais maitasgabals, ko pazīstu.
Vairāk jautājumu nav.
Biju pārbijusies.
Nekad iepriekš Deniju tādu nebiju redzējusi.
Tad izdzirdēju šāvienu.
Ko jūs nodomājāt, kad izdzirdējāt šāvienu?
Ka viņš viņu ir nogalinājis.
Jūs domājāt, ka Denijs Salivans ir spējīgs nogalināt?
Tajā brīdī jā.
Vairāk jautājumu nav, Jūsu Godība.
Sveiki, Anabela!
Vai pret jums Denijs kādreiz bija vardarbīgs?
Nē.
- Vai kādreiz lika justies nedroši? - Nē.
Vai bija ļauns? Uzbrūkošs?
Nē. Nekad.
Tad kāds viņš bija? Denijs, kuru pazināt. Jūsu draugs.
Viņš bija mīļš.
Viņš bija kluss. Kautrīgs.
Lielākoties.
- Lielākoties? - Viņš, jā, dažreiz nemaz nebija kautrīgs.
Viņš varēja būt dažāds.
Es vēlētos parādīt lieciniecei aizstāvības pierādījumu Nr. 4.
Lūdzu!
Vai atpazīstat šo zīmējumu?
Jā, to uzzīmēja Denijs.
Vai tā esat jūs?
Jā.
Tas ir labs.
Jā, tas ir labs.
Denijam jūs tiešām patikāt, vai ne?
Man viņš arī patika.
Iepriekš savā liecībā...
Tagad es runāju par nakti ar Ruisa kungu.
Jūs teicāt: "Nekad iepriekš Deniju tādu nebiju redzējusi."
Kā tā nakts, tas Denijs jums iet kopā ar to puisi, kuru jūs pazināt?
Ar mīļo un kluso, nevardarbīgo, kautrīgo, bet reizēm nē.
Ar to puisi, kurš uzzīmēja šo.
Nemaz nešķiet, ka tas būtu tas pats cilvēks.
Jā.
Vairāk jautājumu nav, Jūsu Godība.
- Štats vēlas iztaujāt atkārtoti. - Lūdzu!
Vai varat apgalvot, ka tajā laikā, kad viņu pazināt,
incidents ar Ruisa kungu
bija vienīgais gadījums, kad Denijs Salivans bija vardarbīgs?
Iebildums. Uz lietu neattiecas.
Jautājums saistīts ar apsūdzētā vardarbīgumu iepriekš.
Noraidīts.
Vai incidents ar Ruisa kungu bija vienīgais gadījums,
kad Denijs Salivans bija vardarbīgs?
Nē.
Vidusskolas laikā man bija draugs Bills.
Denijs kļuva greizsirdīgs.
Piesita viņu diezgan smagi. Viņu ielika slimnīcā.
Otru puiku arī.
Tolaik es sev teicu, ka tā sanāca. Varbūt Bills to bija pelnījis.
Nu vairs neesmu tik droša.
Vairāk jautājumu nav.
Prese jūsu dēlu gaida pie sānu izejas.
Acīmredzot likumpārkāpēju izvešana no tiesas divreiz dienā palīdz pārdot avīzes.
Vai gribat viņu satikt? Varu jūs aizvest.
Nē. Tā ne.
Prieks, ka atbraucāt.
Aiz stūra ir draņķīgs bārs.
Tur pārsvarā iet juristi, bet šajā laikā nebūs tik traki.
Nesaprotu, ko jūs abi no manis gribat.
Lūdzu, saki, ka pierunāji viņu liecināt.
Viņa atnāca, ja? Tas ir progress.
Progress der tiem, kam ir laiks.
Viņi mālē puiku,
kas dzenas pakaļ jaukam patēvam,
pa ceļam sašauj bariņu nevainīgu cilvēku
un nu izliekas, ka dzird balsis, lai tiktu ārā no cietuma.
Tas ir diezgan pārliecinoši.
Kurā pusē tu esi, Sten?
Pašlaik - zaudētāju.
Vai ir par vēlu to mainīt?
Tātad viņa šodien tiesā redz savu dēlu un atgriežas mājās pie viņa.
Paliek ar viņu.
Ak kungs, kā tas iespējams?
Varbūt mēs vieni nespējam izdzīvot.
Vai zināji, ka mūsu smadzenēs ir ķīmiski receptori,
kas aktivējas, kad kontaktējamies ar citiem?
- Ja? - Tie burtiski ieslēdzas,
lai mēs justos drošībā.
Tikai ir arī tādi cilvēki, ar kuriem būt nav droši.
Jā. Tas nu tiesa.
Man ir sajūta, ka pajokosi par bijušo sievu.
Bija tāda doma.
Turpini vien!
Cilvēki cits citu sāpina neskaitāmos veidos.
Jā. Tu nezini pat pusi no tā.
Pārāk lielas sāpes atsevišķos gadījumos - kā Denijam - prātu var saplosīt.
Bet vairums cilvēku - viņi...
atrod kādu tradicionālu veidu, kā no sāpēm izvairīties,
piemēram, grādīgo, narkotikas, seksu, kas tos receptorus aktivē.
- Tas viss palīdz. - Tāpat kā būšana kopā ar neīsto cilvēku,
jo vismaz tās sāpes jau ir zināmas.
Ja prasi man, es domāju: ja attiecības cilvēku var salauzt,
tad dažreiz tās var arī dziedināt.
- Ceru: tu nesaki, ka atbilde ir mīlestība. - Vispār saku gan.
Kā tajā stāstā par bultu, ko Denijam stāstīja Džeks.
Bailes no sāpēm ir sliktākas nekā jebkuras sāpes.
Džeks? Tu domā - iztēles Džeks?
Jā.
Mums visiem ir nodarīts pāri.
Dažiem vairāk nekā citiem.
Un mums ir tieksme saglabāt attiecības, kuras nāk par sliktu.
Tie receptori darbojas un saka, lai neriskējam zaudēt to, kas mums ir.
Panāc!
Pat tad, ja mēs varētu atrast sev ko labāku, veselīgāku.
Mēs paliekam tajās sāpēs, ko pazīstam, nevis riskējam tikt sāpināti no jauna.
Bet mums ir izvēle.
Patiesībā - vienmēr.
Mums tikai jāatceras to izmantot.
Jāatceras, ka cilvēki var mūs sāpināt,
bet var arī mums palīdzēt.
Ka pasniegties, lai ļautu kādam pasniegties pretī,
ir izeja no sāpēm.
Tas nebūt nav viegli.
Tas ir grūti.
TU DODIES UZ MĀJĀM ASV
Biedējoši.
Mums jābūt drosmīgiem, kāds bija Denijs,
un jālūdz palīdzība.
Mums nav jābūt vieniem.
Izslēdzam.
Mēs iepazināmies Danceteria - 37. ielas klubā.
Pastāstiet par viņu! Kāda viņa bija?
Ariana bija īpaša.
Tas, kā viņa kustējās, kā smaidīja.
Zaigojoša.
Ar viņu kopā gribēja būt visi.
Puiši, meitenes.
Un viņa to zināja. Viņa to izmantoja.
Viljamsa kungs, vai redzat Arianu šajā tiesas zālē?
Nē.
Nē?
Lieta tāda, ka viņš nav viņa. Vairs ne.
Kā jūs to zināt?
Viņā viss ir citāds.
Tas, kā viņš sēž, sarāvies tik mazs.
Un viņa acis, kas atklāj visu.
Arianas seja bija neizdibināma.
Tā meitene bija kā mūris.
Turklāt Denijs ir heteroseksuāls.
Tātad jūs pazīstat Deniju? Esat saticis?
Iepazinos ar viņu Raikersā pirms dažām nedēļām.
Izlasīju par šo avīzē un uz turieni aizbraucu.
Es laikam gribēju saprast.
Un ko jūs Raikersā sastapāt?
Svešinieku.
Viljamsa kungs, vai jums bija seksuālas attiecības ar apsūdzēto?
Man tās bija ar Arianu.
Es nejautāju, kā apsūdzētais sevi sauca.
- Jautāju, vai jums bija... - Iebildums. Viņš atbildēja.
Noraidīts.
Ja gribat, varu formulēt šo jautājumu uzskatāmāk.
Jā, bija.
- Kur? - Iebildums. Uz lietu neattiecas.
Jautājums saistīts ar viņu attiecību patieso dabu.
Noraidīts.
Kur?
Vīriešu tualetē.
Cik romantiski!
Vai kāds tur nevarēja pēkšņi ieiet?
Vai jūs to darījāt visiem redzamā vietā?
Mēs bijām kabīnē.
Viljamsa kungs, jums nekad nav bijusi kopīga maltīte ar apsūdzēto.
- Neesat bijis viņa mājās, vai ne? - Nē.
- Esat saticis viņa draugus? - Nē.
- Ģimeni? - Nē.
Jūsu intīmākie brīži bija tualetes kabīnē.
Cik labi jūs varējāt šo vīrieti pazīt?
Nebija nekāda "šī vīrieša".
Bija tikai Ariana, un viņu es pazinu.
Vai tajos klubos, ko apmeklējat, ir arī geji, kas nav atklājušies?
- Vīrieši, kam ir kas slēpjams. - Protams.
Tad kā zinājāt, ka Ariana nav tikai pseidonīms?
Piesegs. Meli.
Es uzsaucu.
Kamisas kungs...
Stens. Un, lūdzu, man te dod uz krīta. Pasaki, Sem!
Viņš tiešām man ir parādā.
Es te nāku bieži. Tas ir nieks. Lūdzu!
Mēs zaudēsim, Kendij.
Personības dalīšanos izraisa tikai viens,
un mēs nevaram pierādīt, ka tas ir noticis.
Vēl ļaunāk - Denijs noliedz, ka tas būtu noticis.
Tas būtu tāpat kā teikt, ka čalim ir kontūzija,
bet viņš apzvērētu, ka nav bijis karā.
Visa mūsu aizstāvība ir balstīta uz to.
Tad jums ir nepareiza aizstāvība.
- Kendij... - Un jums jau vajadzēja to paredzēt.
Kāpēc, jūsuprāt, es jums zvanīju? Daudzreiz.
Zvanīt man nav nekāda juridiskā stratēģija.
Es arī nosūtīju jums pavēsti, un tā ir.
Jūs to ignorējāt.
Varu lūgt, lai to uzskata par necieņas izrādīšanu.
Klau, lūdzu, lieciniet!
Izstāstiet, kas ar Deniju notika.
Vai jūs vispār aptverat, kādu apsūdzību tagad izsakāt?
- Jūsu vīrs ir slims, Ken... - Ne pret vīru. Pret mani.
Varat uzskatīt, ka izrādu necieņu.
Prāts ir kas neparasts, un tas ir spējīgs uz neparastām pārvērtībām.
Ne tikai balss, bet arī ķermenis, prasmes.
Mūzikas instrumenta spēle, prasme spēlēt šahu,
runāt svešvalodā, būt sabiedrības dvēselei.
To notēlot nevar.
Un šādi cilvēki ir visdažādākie.
Dažādas rases. Dažāds vecums.
Tie ir cilvēki, kas neko neiegūst
no diagnozes, kurai līdzi nāk kauns no sabiedrības.
PD ir īsta.
Un pacienti, kam ir PD, ir cietuši tā, kā mēs pat iedomāties nevaram.
- Viņi ir pelnījuši empātiju un līdzjūtību. - Un kā viņi ir cietuši?
Vai tad jebkurš nevar pateikt, ka viņā ir citas personības?
Literatūrā teikts skaidri. Šī diagnoze var tikt attiecināta tikai tad,
ja pacienti bērnībā ir piedzīvojuši smagu traumu -
parasti seksuālu.
Kādā dzīves brīdī, kad viņi ir vistrauslākie,
kad visvairāk vajag aizstāvību,
viņi ir nodoti. Parasti to izdarījis kāds, kam viņi ir uzticējušies.
Bērna prāts nav spējīgs tikt ar to galā.
Tas netiek galā ar visām pretrunām.
Tad psihe salūst un rodas pirmais cits "es".
Bērns aiziet.
Vietā nāk kāds cits.
Kāds, kas labāk spēj tikt galā ar biedējošu pasauli.
Un tā tas sākas.
Tas ir aizsardzības mehānisms pret šaušalīgām, neiedomājamām sāpēm.
Pastāstiet par Deniju!
Pirmoreiz Deniju satiku policijas iecirknī pēc viņa aresta.
- Tikai tas nebija Denijs, bet Džonijs. - Un kas ir Džonijs?
Džonijs ir viens no Denija citiem "es". Viņš ir īsts izbēgšanas meistars.
Tāpēc, kad parādījās važas, parādījās arī Džonijs.
Vai Denija tā saukto personību apraksti ir fakti vai pieņēmumi?
Tie ir mani klīniskie spriedumi.
Vai Denijs jums ir teicis, ka viņā ir vairākas personības?
Nē, bet tas ne...
Un vai tieši jūs pirmā neizteicāt viņam šo domu?
Jā, jo viņa simptomi šo diagnozi apstiprināja.
Tā jūs sakāt. Bet jums no tā ir daudz kas atkarīgs, vai ne?
- Kā jūs to domājat? - Kas maksā par jūsu pētījumu?
Kā pelnāt iztiku?
Lielākoties mans darbs tiek finansēts no stipendijām.
- Tādām kā Railinga stipendija? - Jā.
- Kas pagājušajā gadā beidzās. - Jā.
Un vai tiesa, ka universitāte tikko noraidīja jūsu pieprasījumu
pēc papildu finansējuma?
Naudas ir tikai tik, cik ir, bet pavasarī es pieteikšos vēlreiz.
- Vai ir pastāvīgs darbs? - Es tam kvalificēšos nākamgad.
Tātad jūsu finansējums izsīkst,
jūsu galvenā stipendija beidzas un darba vēl nav,
tāpēc vai būtu godīgi teikt, ka šis jūsu karjerā ir kritiski izšķirošs brīdis?
- Iebildums. - Jautājumu atsaucu.
Vai būtu godīgi teikt, ka tāda augsta līmeņa lieta kā šī
jums varētu būt lieliska izdevība?
Iespēja kļūt slavenai.
- Es pacientus neuztveru kā iespējas. - Tiešām?
Kāpēc tad jūs devāties uz to policijas iecirkni?
Vai tāpēc, ka jums bija seksuālas attiecības ar detektīvu,
- kurš piespēlēja šo lietu? - Iebildums.
Pieņemts. Uzmanīgi, advokāte!
Atsaucu.
Kāpēc braucāt pie apsūdzētā uz Raikersu?
Advokātiem, kas šādi uzvedas, ir īpašs apzīmējums.
- Ātrās palīdzības vajātāji. - Iebildums.
- Pieņemts. - Pateikšu citādi.
Kad gājāt iekšā tajā policijas iecirknī, ko cerējāt tur atrast?
Es necerēju atrast neko.
Nu, atvainojiet, bet man ir grūti tam noticēt.
Jūs uzzināt par puisi. Jūs pametat visu.
Drāžaties cauri pusei Manhatanas.
- Ar ko braucāt? Ar autobusu? Vilcienu? - Ar vilcienu.
Jūs gribat man iestāstīt, ka, sēžot tajā vilcienā,
necerējāt, ka šis būs īstais?
Tas, kurš padarīs jūs slavenu.
Tas, kurš uzcels jūs uz nacionālās skatuves.
- Noteikti nē. - Iebildums.
Padomā tik! Izdevās.
Jūsu Godība, lieciniece netiek tiesāta.
Iebildums pieņemts. Turpiniet, advokāte!
Labi, doktore. Vēl pēdējais jautājums.
Aizstāvība apgalvo...
Jūs apgalvojat, ka Denija tā sauktās personības dalīšanās iemesls
ir seksuāla vardarbība bērnībā.
Vai jūsu tikšanās reizēs ar apsūdzēto
viņš kaut reizi teica, ka ir seksuāli izmantots?
Dr. Gudvina, vai kāds jums jebkad ir teicis
vai arī apsūdzētais jebkad ir teicis, ka ir seksuāli izmantots?
Atbildiet - "jā" vai "nē"?
Dr. Gudvina!
Nē.
Vairāk jautājumu nav.
Dr. Gudvina!
Ko varat teikt par savu klientu?
Dr. Gudvina, kā aizstāvaties?
BĀRS - RESTORĀNS LJ
Tātad jūs viņu tikai izmantojāt?
Kendij, tas nevar būt tālāk no patiesības.
Un Kamisa? Uzņēmies vairāk, nekā spēj.
- Stens ir labs advokāts. - Ko nodrošina valsts.
Viņš strādā, galvu nepacēlis.
Viņš brūk kopā.
Kurš nebrūk?
- Kāpēc esat te? - Tāpēc, ka zinu, kā tas beigsies.
Zinu, kuru jūs vainosiet.
Bet tās ir muļķības. Tieši jūs viņu pievīlāt.
Kendij, es...
Es devu jūsu dēlam visu, ko varēju.
Mana sirds ir salauzta, bet mana sirdsapziņa - tīra.
Arī manējā.
Ja tā būtu, jūs nebūtu man sekojusi šurp.
Un jūs kļūdāties.
Es nebūtu vainojusi jūs. Nekad.
Muļķības.
Man bija paciente Ena, kad pirmo gadu biju rezidentūrā.
Astoņu gadu laikā Enu sešas reizes bija izvarojuši seši vīrieši.
Un, Kendij, viņai bija 19.
Kā jūs to izskaidrosiet?
Ir tāds fenomens. Briesmīgs fenomens.
Vardarbības upuri izdzīvo.
Viņi izsprūk tikai, lai viņus atkal izmantotu kāds cits.
Un, dzirdot šos stāstus, es domāju: "Mans dievs, šie nabaga cilvēki!
Neveiksmīgākie cilvēki pasaulē."
Tikai tam nav sakara ar veiksmi.
Tā ir drausmīga dabas likumsakarība.
Jo, būdami bērni, viņi ir spiesti stāties seksuālās attiecībās.
Viņi tiek trenēti tam, lai tiktu izmantoti.
Plēsoņas medījumu atrod ļoti prasmīgi.
Viņi uztver norādes, ko neviens cits neredz.
Šīs norādes var būt ķīmiskas, psiholoģiskas, biheiviorālas, neverbālas.
Plēsoņam tās ir kā neona izkārtnes.
Un vienu es nevaru uzsvērt par daudz.
Neko no tā upuris kontrolēt nespēj.
Nekas no tā nav upura vaina.
Jūs un Denijs bijāt medījums,
un man ir aizdomas, ka Mārlins nav pirmais plēsoņa jūsu dzīvē.
Un tā nav jūsu vaina.
Un mana sirds lūst jūsu dēļ. Tiešām.
Jo jūs nedarījāt neko tādu, lai būtu to pelnījusi.
Tāpēc nē. Es jūs nevainotu.
Ne par ko.
Bet es gribu cerēt - ja jūs liecinātu,
jūs beidzot varētu pārstāt vainot pati sevi.
Mārlins.
Vai jūs saprotat, ko prasāt?
Vaina vai sēras.
Kuru jūs varat panest?
Tu gatavo pārāk daudz bekona. Tas man nenāk par labu.
Es to gatavoju tikai tāpēc, ka tev garšo.
Jā, nu, man arī patīk dzīvot, tāpēc - mazāk.
Būsim godīgi! Dažus es varētu nomest.
Mums vienam otrs jāpieskata.
Līdz vēlākam!
Sveika, mīļā!
Iedomājos - atnākšu. Paskatīšos uz tevi tur augšā.
Es neesmu muļķis, Kendij. Zinu, kāpēc te esi.
Zinu, ko tu teiksi.
Un es pat neteikšu, lai to nesaki.
Dari, ko gribi.
Bet es nepildītu savu vīra pienākumu, ja tev nepateiktu,
ka tie vārdi, ko teiksi...
ka šie briesmīgie meli izmainīs tavu pasauli vienā mirklī.
Cilvēki pie veikala blenzīs, un visā pilsētā aizies valodas.
"Kas tā par māti, kas ko tādu pieļāva?"
Tu zaudēsi vīru, protams.
Galu galā zaudēsi savu darbu un mājas.
Pats ļaunākais - tu zaudēsi ilūziju par to, kas esi.
Un bez tās visi redzēs tikai to, ko esi atļāvusi un pieļāvusi.
Denijs redzēs tikai to.
Tāpēc tu zaudēsi arī viņu.
Kāds Denijs bija bērnībā?
Viņš bija labs zēns. Mīļš zēns.
- Bet viņš vienmēr ir bijis atšķirīgs. - Kādā ziņā?
Pārāk jūtīgs laikam. Maigs.
Pasaule ir skarba, un vienam bez otra mums nekā cita nebija.
Rīdas kundze, man jums būs jāuzdod daži smagi jautājumi.
Varat nesteigties ar atbildi, ja?
Vai domājat, ka jūsu dēls Denijs ir seksuāli izmantots?
Iebildums.
Ja vien viņa nav bijusi tam lieciniece, jebkura atbilde būs tīrie pieņēmumi.
Jūsu Godība, lielākoties šāda izmantošana notiek slepeni, bez lieciniekiem.
Ja bērna māte netiek uzskatīta par vislabāko liecinieci tam,
kas noticis ar viņas dēlu pašas mājās, tad kurš tāds ir?
Iebildums noraidīts. Turpiniet!
Rīdas kundze, vai domājat, ka jūsu dēls Denijs ir seksuāli izmantots?
Nē.
- Atvainojiet! Pajautāšu vēlreiz. - Es nedomāju, ka viņš ir izmantots.
Rīdas kundze... Es saprotu, ka šis jums ir ļoti grūti.
Es tikai gribu atgādināt, ka esat devusi zvērestu.
Vai esat pārliecināta, ka nebija nekādas izmantošanas?
- Iebildums. - Esat droša, ka neko nedzirdējāt?
Jau atbildēja.
- Vai esat droša, ka neredzējāt... - Pieņemts.
Rīdas kundze!
Nē.
Vairāk jautājumu nav.
- Ričardsas kundze! - Jautājumu nav, Jūsu Godība.
Lieciniece ir brīva.
Turpināsim rīt.
Izvediet, lūdzu, zvērinātos!
Piecelties!
Denij, piecelies!
Mēs bridām pa klajo tīreli Lietainā aprīļa dienā
Un nonācām pie viesnīciņas Kuru bijām atraduši kopā
Mūs pacienāja ar grauzdiņu un tēju Un saimnieks izstāstīja joku
Un es atceros kamīna gaismu
Es atceros kamīna gaismu
Un tu atceries dūmus
Mēs skrējām pa pļavas zāli Un pulkstenītes liecās
Un trīcēja vasaras vējā Nebeidzamā vasarā
Mēs aizklīdām pie strautiņa Kas tecēja uz upi
Un es atceros vītolus
Es atceros vītolus
Un tu atceries odus
Mēs pastaigājāmies pa spāņu tirgu Bija 30 grādi ēnā
Visi augļi un dārzeņi Tik kārdinošās rindās
Un mums par to ir atmiņas
Mīlētājiem tām jābūt
Un es atceros apelsīnus
Es atceros apelsīnus
Un tu atceries putekļus
Krīt rudenīgas lapas Gandrīz jau ziema klāt
Cauri pavasarim un vasarai Mums smejot, ir pagājis gads
Divas laimīgas sirdis Kas sitas kā viena
Kad es biju domājusi, ka esam "mēs"
Bet bijām "tu un es"
JA JUMS VAI PAZĪSTAMAM CILVĒKAM VAJADZĪGS ATBALSTS,
APMEKLĒJIET VIETNI APPLE.COM/HERETOHELP.
Tulkojusi Inguna Puķīte