- Hejsan. - Hej. En vodka tonic, tack?
- Visst. - En åtta.
En till, tack.
Bara en sån dag.
Vi har alla såna.
Inte som min.
Vad dricker du?
Bud.
- En Bud till min vän här. - Visst.
Tack. Jag heter Marlin Reid.
- Matt Doyle. - Ja.
Har du skadat armen?
Ja, det hände en grej på jobbet.
Var fan jobbar du?
Om jag får fråga.
Jag jobbar nere i Osterville.
En grabb knivhögg mig.
Vad?
Det såg för ytligt ut för att vara ett knivhugg, bara.
Okej. Är du läkare, eller?
Nej, jag är polis.
- Här uppe? - Nej, nere i stan.
Du är långt hemifrån.
Ja, jag utreder ett fall.
Här. Tack.
Marlin. Lycka till med din arm.
- Ja? - Stan, Matty här. Jag pratade med honom.
Berätta.
Jag tror att frun ljög. Han var nog inte med henne den dagen. Det kvittar.
Han kan inte identifieras från videon. Jag tror hans alibi är skitsnack.
- Fick du honom att prata? - Det behövde jag inte.
Vad är du nu, den fantastiske Kreskin?
Killen har ett ärr på sin arm. Som om en kula snuddat den.
Jag tror grabben talade sanning. Åtminstone om det.
Jag tror att styvfadern var där och att han var måltavlan.
Och jag gillade inte hans ögon.
- Hans ögon? - Ja.
Okej. Tack, inspektören. Jag är skyldig dig en öl.
En öl? Jag är fan ute på vischan här. Du är skyldig mig ett flak.
INSPIRERAT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AV DANIEL KEYES
Du är jätteduktig, Dan.
Att förstå varför dina alter egon finns, vilka syften de tjänar,
är första steget till läkning.
Tänk tillbaka.
Vilket ögonblick förde in Yitzhak i ditt liv?
Förlåt. Jag menade inte...
- Det räcker, mannen. - Dra åt helvete!
Bill, snälla. Snälla.
Vad i helvete?
Dumma pojke. Du borde lyssna på din vän.
Hördu!
Det var killarna från skolan.
- Dagen då allt sket sig. - Är du okej?
Ja, det är bara svårt.
Det känns som om mitt huvud ger vika...
...och som om jag är fast i en metallåda.
Danny, vad är det?
Det är bara nåt Ariana sa en gång.
Fast det gjorde hon väl inte?
Nej, du gjorde det.
Alla hennes känslor finns inom dig.
Så hur kände du innan Yitzhak dök upp den dagen?
Jag var vettskrämd.
Så du tog fram Yitzhak för att skydda dig?
I ditt fall är störningen progressiv.
Ditt jag splittras mer och mer. Yitzhak och Ariana är symptom.
Yitzhaks funktion i synnerhet verkar vara att reagera på fysiska hot.
Jag önskar han kunde ha kommit när jag var yngre.
Du hade andra räddare då.
Tiden är ute.
Du är jätteduktig, okej? Som jag sa.
Och just nu måste du försöka hålla fast vid dig själv.
Medan vi förbereder för rättegången, försök att inte släppa in dina alter egon.
Okej?
Lekande lätt.
Nej, inte så lätt.
- Vi ses om några dagar. - Vi ses om några dagar.
Men det här är vad vi förberedde för.
Nej, det här är vad du förberedde för.
Vad, är du orolig för ditt anslag?
Dra åt helvete, Stan.
Psykisk störning är hans bästa chans.
Nej. Måste jag påminna om vårt lilla fiasko under förhandlingen?
För enligt ett halvt dussin experter,
finns inte ens din personlighetsklyvning på riktigt.
- De har fel. - Och du tänker bevisa det
- på grabbens bekostnad? - Ja.
- Nej. - Förlåt?
Rya, du gjorde bra ifrån dig.
Tack vare dina sessioner med grabben, känner vi till styvfadern.
Vi vet att han ljög om sin närvaro på platsen.
Han döljer nåt.
Och tack vare dig vet vi också vad han döljer.
Om vi kan bevisa att grabben var ute efter honom specifikt,
kanske av goda skäl, så var det inte en slumpmässig skjutning.
Det viktiga är att vi visar att det inte finns nån våldsbakgrund
och att skjutningen var riktad. Personlig.
Sen låter vi killen vittna, får honom ur fattning,
så kanske kan vi visa att grabben hade goda skäl att skjuta.
Målet går från sex åtalspunkter för mordförsök
till en åtalspunkt för grov misshandel. Det är en tiondel av påföljden.
Nej, han behöver behandling, inte fängelse.
- Hans alter egon vilar just nu... - Rya...
- ...men om han inte får hjälp... - Vi är en advokatbyrå, inget sjukhus.
Okej, så vad händer när Jonny käbblar med fel person,
eller när Yitzhak hamnar i ett slagsmål han inte kan vinna?
Hör du dig själv?
- Han överlever inte i fängelse. - Kan du svara?
Stan, han överlever inte i fängelse.
Han har en bättre chans att överleva fem år än 50.
Eller vill du tvista om det också?
Han behöver tid för att bli bättre.
Enligt lagen existerar inte det han har.
Åt helvete med lagen. Lagen skiter i psykisk hälsa.
Om han inte kan integreras och förlika sig med vad som hände honom,
har han ingen chans.
Hör här. Du har fram till rättegången på dig.
Gör din hjärnskrynklargrej.
Lappa ihop honom. Vad du vill. Vi låter honom inte vittna.
Om två veckor måste han bara sitta där som en foglig tilltalad.
Om han beter sig tokigt i rättssalen, äter åklagarsidan upp oss levande.
Jag ska jobba på en rimlig dom, så blir alla nöjda.
Det funkar inte så.
Jag kan inte garantera att han sköter sig.
Det här är det bästa vi kan åstadkomma, och det är ett bra utfall.
Och om du bryr dig om grabben,
sluta försöka bevisa en poäng på hans bekostnad och acceptera vinsten.
Kan jag få en färdknäpp, Toby? Jag har en stor rättegång på gång.
- Gjorde de det? - Japp.
Kommer du få dem friade?
Nix.
Kanske kommer han ut med tillräckligt med tid. För nåt slags liv.
Det är väl det bästa man kan hoppas på? Nåt slags liv.
Japp, det är det bästa vi kan hoppas på.
Skruva ner.
Har det kommit hit nån, Candy?
Vem då?
Nån som ställt frågor om min arm?
Nån annan?
Inte sen första gången.
Och jag sa till dem vad du sa, att jag var med dig den dagen.
Inget händer nånsin som inte är båda föräldrarnas fel.
Vet du det?
Du vet väl vad jag gör för dig?
För din grabb?
Vad fan ska du annars göra?
Fortsätt gå, knäppgök.
Får jag fråga dig en sak?
Kommer engelsmannen tillbaka? Jack?
Känner du Jack?
Jajamän.
Han skulle ge mig en chans att vinna tillbaka lite av mina pengar.
Men...
Han har inte synts till på ett tag.
Minns du inte?
Nej.
Wow.
Vänta, stör det inte dig?
Vad fan bryr jag mig?
Tror du att du är den första rubbade fånge jag träffat?
Killen kan spela kort och han är gott sällskap.
Ta bara inte tillbaka israelen.
Sullivan, du har en besökare.
Vill du träffa honom eller?
Jag blev orolig. Jag trodde inte du kände igen mig.
Det stod i tidningen att du har splittrade personligheter.
Så det är därför du inte har ringt?
Ari...
Du är Jerome, eller hur?
Hon berättade om dig.
Hon...
Jag trodde att jag inte hört från dig för att du inte älskade mig.
Jag såg din bild i tidningen
och tänkte att du kunde behöva en vän, även om du inte ville träffa mig.
Men du känner inte ens mig.
Jag är inte hon.
Så var är hon?
Inte här.
Ja.
Hon var alltid bra på det.
Att försvinna.
Jag är ledsen.
- Hej, Carl. - Hej, Ari.
- Seven and seven. - Det menar du inte.
Hejsan. Jag heter Grace.
Berätta om Ariana.
Vad gjorde hon specifikt?
- Hon var min bästa vän. - Jag vet, men vad gjorde Ariana?
Alltså...
Hon kunde ha sex.
Hon hade sex.
Har du nånsin haft sex, Danny?
Nej.
Åtminstone inte som mig själv.
Okej. Vi håller oss till Ariana. Jag vill att du föreställer dig henne.
Föreställ dig hur hon känner.
Hon ville vara nära människor, men hon dolde det.
Hon kunde nå nästan ända fram, men sen...
...sen stötte hon bara bort dem.
Att vara intim är att vara sårbar.
Och din barndom gav inget utrymme för sårbarhet.
Nej, det gjorde den inte.
Att ha ett system med alter egon har hjälpt dig att överleva.
De hanterar känslor du inte kan hantera.
Men de är bara tankeskapelser. Det är inte perfekta. Långt ifrån.
- Så systemet funkar inte? - Det fungerade under en lång tid.
Så låt mig fråga dig igen.
Vad gjorde Ariana för dig?
Jag tror att hon vårdade min ensamhet.
Min fruktan.
Ja, och din smärta. Allt ditt lidande.
Och hon ingriper för att lösa känslor när du inte kan.
Som när du ville vara intim med Annabelle.
Som när jag angrep Marlin.
Ja, hon börjar sippra in. Det gör de alla.
Din medvetenhet om dem alla får det att hända.
Jag har läst om en ny behandling. Den kallas fusionsterapi.
Det är en process som låter dig sammanfogas med alla dina alter egon.
Dina delar kommer att återintegreras.
Du blir hel.
Men de erbjuder nog inte det i fängelset.
Nej, men vi ska se till att du får kortast möjliga straff.
Förmodligen inte kort nog.
Vi tänker inte så, Danny.
Kan du lyssna på mig?
Nej, jag har inte mer för jag betalar redan för Buicken,
halva huset och hunden jag aldrig får träffa.
Okej. Jag måste sluta.
Är du stämningsmannen?
Adressen står på framsidan. Han kan vara hal.
Marlin Reid?
Vem undrar?
Ni delges härmed en kallelse att vittna för försvaret
i rättegången mot Danny Sullivan.
Marlin har alltid varit ett hot mot dig,
och flytten till spökhuset separerade dig från det hotet.
Men fanns det nåt tillfälle då Yitzhak faktiskt ingrep?
Faktiskt skyddade dig från Marlin?
Låt mig sköta det här.
Tala inte så till en kvinna.
- Du är en översittare. - Jag har svårt att behålla fokus.
- Helvete. - Okej. Försök se det utan Yitzhak.
Hur hjälper det här, Rya?
Använd din fantasi, inte ditt minne.
Blunda.
- Danny, raring... - Håll tyst. Sluta. Låt mig sköta det här.
Tala inte så till en kvinna.
Du är en översittare. Alla översittare är ynkryggar.
Det är bra, Danny.
Låt oss återbesöka den kvällen i spökhuset. Vad vi pratade om.
Behåll känslan,
men försök vara i Yitzhak.
- Okej. - Stanna i Yitzhak.
Hur känns det?
Angelo, jag ger tillbaka pistolen.
Du kan få den. Jag bara... Fan. Helvete.
Jag är ledsen. Okej? Jag är leds...
Ledsen? Är du ledsen, din jävel? Jag ska visa dig ledsen.
Jag skulle inte gömma mig om jag vore du.
Hur känner Yitzhak sig?
- Stark? - Han känner sig...
...kompetent.
- Nej! - Vad har vi här?
Subba. Vad har vi här?
- Vad har vi här, va? - Danny!
Fan.
- Se på dig. - Snälla.
Är det här vad du vill
- Vem är subban nu? - Nej, nej, snälla.
Vem är subban nu, va?
Nej, nej.
Du är subban.
Pissade du ner dig?
Spring!
Annabelle.
Annabelle, det är okej.
- Ingen kommer skada dig nu. Du är trygg. - Bort från mig.
- Annabelle... Du är trygg. - Rör mig inte! Bort från mig!
- Annabelle, det är okej. Vad... Annabelle. - Lämna mig ifred!
- Annabelle, snälla. - Lämna mig ifred!
Det var jag.
Annabelle, hon var rädd för mig.
Jag ska säga dig...
Hördu!
Hördu, grabben.
Grabben!
Det är väl du med alla rösterna?
Kom igen. Kom igen. Låt oss höra en.
Vi vill se freakshowen, freak.
Du kommer inte ens att veta det.
- Sluta! Ät er mat! - Här kommer det.
Jag hoppas att det är okej att jag kom tillbaka.
Ja, det är lugnt.
Jag vet väl bara inte riktigt vad du vill.
Jag var inte särskilt lyhörd för hur svårt det här måste vara.
Jerome. Trevligt att träffas, Danny.
Trevligt att träffas.
Jag har hört mycket om dig.
Bara positivt, hoppas jag.
Mestadels.
Tja, vi hade våra bra och dåliga stunder.
Men de bra stunderna gjorde det värt det dåliga stunderna.
Åtminstone för mig.
Nej, för henne också.
- Åtminstone tror jag det. - Tack.
Vet du hur vi träffades?
Första gången jag såg henne
var hon på klubben och läxade upp nån skitstövel i baren.
Så jag gick fram.
Och frågade om hon ville ha hjälp.
I nästa sekund skällde hon på mig
och sa att hon inte var nån prinsessa, att hon kunde utkämpa sina egna strider.
Ja, det kan hon.
Så jag sa till henne:
"Jag försökte bara hjälpa till."
Hon sa att om jag verkligen ville hjälpa, så skulle jag ta ut henne på dansgolvet.
I nästa stund rörde vi oss tillsammans som om vi var två halvor av samma person.
Det är ovanligt...
...att hitta nån som förstår ens rörelser på det viset.
Det var vi.
Vi förstod varandra från den första kvällen.
Jag är kass på att dansa.
Du har säkert några moves i dig.
Tydligen har jag en massa färdigheter undangömda i mitt undermedvetna.
Du måste tro att jag är galen.
Nej.
Jag tror att du måste vara ensam.
Om jag inte hamnar i fängelse finns det en behandling, en terapi,
som kan hjälpa mig att bli allihop.
- Och hur många finns det? - En drös.
Jisses.
Min mamma sa alltid att mina val var diskutabla.
Aj.
Men jag löper linan ut.
Ariana brukade säga det.
Ja, jag lärde mig det av henne.
Och från dig.
Tänk om jag inte gillar den jag blir,
du vet, efter terapin?
Jag har tillbringat hela mitt liv med att försöka få rätt på det.
Vem jag är.
Svart man.
Homosexuell man.
Modig man.
Ynkrygg.
Trubbelmakare. Fredsbevarare.
Det visar sig att jag är allihop.
Det gör det inte enkelt.
Jag har blivit slagen, bespottad, utsparkad från alla tänkbara ställen.
Men jag vet vem jag är.
Och ingen kan ta ifrån mig det.
Ariana visste vem hon var.
Hon var stolt över det.
Det finns inom dig.
Det är en del av dig. Hon är en del av dig.
Gör vad vi andra måste göra.
Ta de bra delarna av dig själv och älska dem.
Och de dåliga, försök förbättra dem.
Det är det bästa vi kan göra.
Jag förstår varför hon gillade dig.
Flörtar du med mig?
Vad? Nej.
Slappna av, mannen.
Jag skojar.
Rya, jag vet att jag blandar mig i, men jag pratade just med Martin.
Han säger att du har missat lektioner.
Du vet att du kan riskera din anställning.
Dra åt helvete, Greg.
Varför London?
Varför åkte du till London?
- Yitzhak gav mig boken och sa... - Nej. Det finns ingen Yitzhak.
Jag vet inte. Varför säger du inte vad du tror?
Vill du ha lite kaffe?
- Vad? - Jag ska fixa kaffe åt oss.
Det här är vad jag tror.
Jag tror att trots deras ansträngningar att skydda dig,
så försatte dina alter egon dig i allt farligare situationer.
Hej, kan du möjligen fixa två koppar kaffe åt oss, Kevin?
- Ja, visst. - Varför?
Som sagt, sjukdomen är degenerativ.
Alter egona kan bli oberäkneliga.
Och vid en viss punkt, för vissa människor,
kan konfigurationen börja svika värden.
Så de alter egon som fanns där för att skydda mig, skadar mig nu?
Systemet är ofullkomligt.
Oavsett hur sofistikerat det är, är det ändå en frånkoppling från verkligheten.
Dissociation kräver en oerhörd mängd energi för att upprätthålla.
Och allt som hände i min hjärna berodde på det Marlin gjorde mot Adam?
Säg mig du.
Vänta. Vad menar du? Att...
...han utsatte mig för nåt som jag inte minns?
Tror du att han gjorde mig nåt också?
Är det det du menar?
Vi är i London. Jag vill att du känner dig igenom det.
Ariana var försvunnen.
Jag var efterlyst av polisen. Jag behövde hjälp.
Så vad gjorde du?
Tydligen skickade jag mig själv för att leta upp min pappa.
En version av din far som du inbillat dig när du var liten, kanske?
En far som skulle rädda mig.
Vilken lite pojke har inte hoppats på det?
- Jack sa allt jag ville höra. - Jack kunde inte ge dig din riktiga far,
men han kunde ge dig det näst bästa, faderlig kärlek.
Jag tror att du kanske skapade Jack som ett slags självräddning.
Vad var det han sa till dig? Han sa:
"Du måste åka tillbaka och ta konsekvenserna, Danny Boy"?
Trevligt att ses igen, Jack.
Är det?
Trots din ovilja att vara här,
är Danny uppenbarligen i stor knipa och jag hoppas du kan hjälpa mig.
Jag fick honom att komma tillbaka, inte sant? Sa åt honom att...
Ta konsekvenserna.
Så jag skickade mig själv till London för att leta upp min fantasi-far,
misslyckades och skickade sen tillbaka mig själv för att överlämna mig?
- Det är inte logiskt. - Det är känslomässigt logiskt.
Din instinkt efter skjutningen var att fly och Yitzhak hjälpte dig.
Sen kom du hem för att återkräva ditt liv och ta konsekvenserna.
- Jack skickade tillbaka dig. - Det är helt jävla galet.
Men jag antar att det liksom är poängen.
Dina känslor är normala, Danny.
Det är sättet du lärt dig att uttrycka dem på,
genom helt andra människor, som är unikt här.
Det går fortare att bara säga galet.
Drick ditt kaffe.
Ms Richards.
Vad jag förstår är ni åklagare i Danny Sullivans mål.
Ja, det är jag.
Han är min styvson.
Kan vi prata där inne?
God eftermiddag, Stan. Snällt av dig att titta förbi.
Lustigt. Du är lustig.
Från åklagaren.
Så du minns inte när du först träffade nån av dem?
Mike och Jonny.
Nej, det var som om de alltid funnits där.
De verkar mest lika dig.
Skulle du hålla med om det?
Ja, jag antar det.
- Snubben. - Snubben.
Okej.
- Okej, vad nu? - Var är pengarna?
- I min ficka. - Okej. Så chilla bara.
- Chilla. - Chilla? Vad fan betyder det?
Chilla.
- Kan du hämta... - Kan du snälla...
- Mike, kan du släppa ut mig? - Visst.
Okej.
Så, om nån inte kände dig riktigt väl,
kanske de inte skulle märka skillnad.
Det är kanske därför ditt tillstånd förblev odiagnostiserat så länge.
Okej.
Hur är de annorlunda?
- Vad menar du? - Jag menar, vad gör de för dig?
Vad gjorde de som du inte kunde?
Läget, mina damer?
Stalker, eller?
Specialleverans.
"Spökhuset"?
Vadå? Har inte ditt hus nåt namn?
KOM OCH HÄNG I SPÖKHUSET
Kom eller var en tråkmåns.
Sociala färdigheter. Vänskaper.
Mike var...
Han var grym. Han tog hand om mig och backade upp mig.
Och han...
- ...han var riktigt cool. - Det var du också.
Du krossade mitt hjärta.
Kan du nobba en kille lite varsamt?
Det här är mycket bättre. Prova.
- Dra åt helvete. - Danny?
- Du sa väl att det var en fest? - Ja.
Jag får visst rulla fler jointar.
Det finns öl i kylen.
Och Jonny?
Danny? Jonny?
Ja, kom här, vännen.
Det gillade du, va?
- Danny, vad ser du? - Jag vill nog inte prata om Jonny.
Vad minns du om honom?
Han var väl en mästare på att fly?
Han hjälpte dig fly från ditt hus med pengarna från drogförsäljningen.
Självmedicinering är väl en form av flykt?
Jag sa att jag inte vill prata om Jonny.
- Varför inte? - Jag vill inte.
Danny, du måste möta alla dina alter egon.
- Alla är en del av dig. - Jag vill inte diskutera Jonny.
- Är jag inte tydlig nog? - Kom igen.
Rya, dra åt helvete.
Bra.
Du är arg.
Ja, jag är arg.
Hur känns det?
Du är i kontroll, i din kropp. Hur känns det?
- Bra. Det känns bra. - Ja, det är framsteg.
Du börjar redan integrera de mest segregerade känslorna,
och med tiden kommer du att kunna återkräva dem alla.
Med tiden? Vi har väl inte så mycket tid?
Nej, det har vi inte.
En sak som jag vill att du tänker på
när du stöter på saker i din bakgrund som gör dig upprörd,
en sak som sammanlänkar alla dina alter egon är,
att i hela ditt liv har de försökt rädda dig.
Även om de inte vill att jag pratar med dig?
De tror inte du kan överleva utan dem.
Och länge var det förmodligen sant.
- Men inte nu längre. - Men inte nu längre.
Jag tror det finns ett hemligt budskap i det faktum
att alla dina alter egon har försökt rädda dig, Danny.
Och vad är det?
Du förstår,
de är du allihop.
Innerst inne har du försökt rädda dig själv.
Hördu! Stanna!
Jag har nåt till dig.
Den är till rättegången.
Du skojar.
- Är den ny? - Ja.
Jag har aldrig haft en kostym.
Den passar dig.
Tack.
Jag finns där hela tiden.
Okej?
Ja.
Hej.
- Är du okej? - Ja. Du ser bättre ut.
Gör jag?
Lugnare.
Kanske för att jag försöker vara en enda person.
Du, jag kan inte stanna länge. Det här är sista gången jag kommer.
Jag ville bara säga det personligen. Det har inget med dig att göra,
men jag måste vara ärlig mot mig själv,
och det finns en del av mig som hoppas att hon ska finnas här,
vilket inte är rättvist mot nån av oss.
Det har varit trevligt att lära känna dig, Dan.
Jag är ledsen för dina besvär.
Det gör mig inget att du saknar henne.
Jag saknar henne också.
Du. Jag tog med en sak åt dig.
Det är en lyckoamulett.
När du bär den kan den kanske påminna dig om att du är du.
Och att det inte är negativt.
Danny.
Du.
Ari?
Du är så jävla sentimental.
Hej.
Jag saknar dig.
Jag vet.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig också.
Hon ville bara säga farväl.
Tack.
Vi syns, Danny.
MOTTAGNINGSTIDER INSTÄLLDA PROFESSOR RYA GOODWIN
- Igen? - Du måste skoja.
Helt otroligt.
Vad är så jävla brådskande?
Din Sullivan-grabb.
Vad har hänt?
Vi fick just en vittneslista från åklagaren.
Styvfadern gick över till åklagarsidan.
Han säger att han bara försökte skydda sin styvson
och därför inte erkände att han blev skjuten.
- Skitsnack. - Ja, kanske.
Men han säger sig kunna bevisa att det inte var en enskild incident
och att Danny har en våldsam bakgrund.
Han hänvisade dem till nåt lokalt fall.
Han sa att det förekom en skjutning inne i huset.
Åklagarsidan hittade en Annabelle Stone och en kille vid namn Angelo Ruiz
som kan binda Danny till skjutningen i huset,
och att han har en bakgrund av drogmissbruk och mordförsök.
- Den djäveln. - Om de här vittnena godtas,
signerade den här killen just Dannys dödsdom.
Vet du om det finns nån chans att de inte godtas?
Nej, de kommer att godtas. Så, vad gör vi?
Jag ska försöka nå en uppgörelse med åklagaren.
- Tio till 15 år. - Tio år?
Sluta. För om hon säger nej... Och jag skulle säga nej.
Du får hoppas att du kan övertyga mamman att vittna,
och en jury att den här störningen finns och att Danny har den trots allt.
- Du sa att det aldrig skulle funka. - Stan!
Nej, det har aldrig gjort det.
Vilket, i min mening, inte bådar gott i en domstol.
Men om det inte gör det, blir han inburad för resten av sitt liv.
- Stan! - Vad?
Bara utifall att, vad ska vi göra?
- Vad ska vi göra? - Hur tar vi oss ut?
Bara utifall att.
Helvete. Kom igen.
Öppna dörrarna!
Helvete, Sullivan. Det är alltid nåt med dig.
- Jag bröt nog handleden. - Vi tar dig till sjukan.
Gud! Helvete.
Kommer det här att göra ont?
Släckning om två minuter, Sullivan.
Släckning!
Bara utifall att.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER BEHÖVER STÖD GÅ TILL APPLE.COM/HERETOHELP
Undertexter: Kristina Donnellan