- Sveikutis. - Kaip sekasi? Galima degtinės su toniku?
- Gerai. - Duokit dvigubą porciją.
Dar vieną.
Tiesiog tokia diena.
Visiems pasitaiko.
Ne tokių kaip maniškė.
Ką geri?
Alų.
- Alaus mano bičiuliui. - Žinoma.
Ačiū. Aš Marlinas Ridas.
- Metas Doilas. - Taip.
Užsigavai ranką?
Taip, kai kas nutiko darbe.
Kokį darbą dirbi, po galais?
Jei nieko prieš, kad klausiu.
Ne, dirbu Ostervilyje.
Vaikas mane padūrė peiliu.
Kas?
Ne, nieko. Tik žaizda neatrodo tokia rimta kaip durtinė.
Gerai. Tu ką, gydytojas?
Ne, aš faras.
- Dirbi čia? - Ne, mieste.
Tu toli nuo namų.
Tiesiog tiriu bylą.
Prašau. Ačiū.
Marlinai, sėkmės su ranka.
- Klausau? - Stenai, čia Metis. Pakalbėjau su juo.
Tai pasakok.
Nemanau, kad žmona sakė tiesą.
Nemanau, kad jis tądien buvo su ja. Nesvarbu.
Įraše jo niekas neatpažins. Manau, jo alibi - paistalai.
- Ką, prakalbinai jį? - Ne, nereikėjo.
Tu ką, tapai nuostabiuoju Kreskinu?
Tam tipui ant rankos randas. Lyg odą būtų nudrėskusi kulka.
Manau, vaikis sakė tiesą. Bent jau apie tai.
Manau, patėvis ten buvo.
Tiesą sakant, manau, kad jis buvo taikinys.
Be to, man nepatiko jo akys.
- Jo akys? - Taip.
Gerai. Ačiū, detektyve. Lieku skolingas alaus.
Alaus? Aš kažkokiam sumautam užkampy. Tu man skolingas visą dėžę.
PAGAL DANIELIAUS KYZO ROMANĄ
„THE MINDS OF BILLY MILLIGAN“
Tau puikiai sekasi, Deni.
Suprasti, kodėl egzistuoja kitos asmenybės, kokia jų paskirtis -
tai pirmasis žingsnis į išgijimą.
Prisimink.
Kada tavo gyvenime atsirado Ichakas?
Labai atsiprašau, nereikia. Nenorėjau...
- Gana, seni. - Atsiknisk!
Bilai, nereikia. Bilai, prašau. Nereikia.
Kas per šūdas?
Kvailys. Turėtum paklausyti draugo.
Per tuos vaikus iš mokyklos,
- tądien, kai viskas nuėjo velniop. - Gerai jautiesi?
Taip, tiesiog sunku.
Atrodo, kad smegenys nebesipriešina...
ir esu įstrigęs metalinėje dėžėje.
Deni, kas yra?
Tiesiog Arijana kartą kai ką pasakė.
Bet ji juk nepasakė, tiesa?
Ne, pasakei tu.
Visi jos jausmai yra tavyje.
Tai kaip jauteisi prieš tai, kai Ichakas tądien pasirodė?
Buvau persigandęs.
Tai išsikvietei Ichaką, kad tave apgintų?
Tavo atveju, sutrikimas progresuoja.
Tavo protas vis labiau skilinėja. Ichakas ir Arijana yra simptomai.
Konkrečiai Ichako funkcija, regis, yra reaguoti į fizinę grėsmę.
Taip, norėčiau, kad jis būtų pasirodęs, kai buvau jaunesnis.
Tada turėjai kitų gelbėtojų.
Laikas baigėsi.
Tau puikiai sekasi, girdi? Kaip ir sakiau.
O dabar turi pasistengti išsaugoti save.
Kol ruošimės teismui, bus geriau, jei neįsileisi alter ego.
Gerai?
Labai paprasta.
Ne, ne taip paprasta.
- Susitiksim po poros dienų. - Susitiksim po poros dienų.
Bet mes šitam ruošėmės.
Ne, tai tu šitam ruošeisi.
Ką, nerimauji dėl stipendijos?
Užsikrušk, Stenai.
Pamišimas - geriausias jo šansas.
Ne, visai ne. Ar reikia priminti mūsų priešteisminį fiasko?
Nes, pasak pustuzinio ekspertų,
tavo daugybinės asmenybės sutrikimas net neegzistuoja.
- Jie klysta. - Ir tu tai įrodysi,
- pasitelkusi tą vaiką? - Taip.
- Ne. - Atsiprašau?
Raja, klausyk, tu gerai padirbėjai.
Dėl tavo pokalbių su tuo vaikinuku, sužinojome apie patėvį.
Žinome, kad jis melavo, jog buvo nusikaltimo vietoje.
Jis kažką slepia.
Ir tavo dėka abu žinome, ką jis slepia.
Jei pavyks įrodyti, kad vaikinukas taikėsi konkrečiai į jį,
gal net turėdamas priežastį, tada tai nėra šiaip šaudynės.
Svarbu parodyti, kad jis nėra linkęs smurtauti,
ir kad šaudyta buvo su tikslu. Tai buvo asmeniška.
Tada iškviesime tą tipą liudyti, pakratysime jį,
ir gal pavyks parodyti, kad vaikis šaudė ne be priežasties.
Byla pasikeis iš šešių pasikėsinimų nužudyti
į vieną pasikėsinimą sunkinančiomis aplinkybėmis. Dešimtadalis bausmės.
Ne, jam reikia gydymo, o ne kalėjimo.
- Jo alter ego kol kas aprimo... - Raja...
- ...bet jei jis nesulauks pagalbos... - Mes - teisinė kontora.
Ne ligoninė.
Gerai, tai kas nutiks, kai Džonis iškoneveiks netinkamą žmogų,
arba kai Ichakas įsivels į peštynes, kurių negalės laimėti?
Girdi save?
- Kalėjime jis neišgyvens. - Ar atsiliepsi?
Stenai, kalėjime jis neišgyvens.
Jis turi daugiau galimybių išgyventi penkerius metus nei 50.
Ar ir su tuo nori pasiginčyti?
Jam reikia laiko pasveikti.
Pasak įstatymo, tai, kuo jis serga, neegzistuoja.
Velniop įstatymą.
Įstatymui nusispjauti į psichikos sveikatą.
Jei jis nebus integruotas
ir nesuvoks to, kas jam nutiko,
jis neturi jokių šansų.
Klausyk, turi laiko iki teismo.
Dirbk savo psichoterapeutės darbą.
Pagydyk jį. Daryk, ką nori. Mes jo liudyti nekviesime.
Po dviejų savaičių
man reikia, kad jis sėdėtų ir atrodytų kaip geras atsakovas.
Jei jis pradės krėsti kvailystes teismo salėje,
prokurorai mus gyvus suės, aišku?
Pasistengsiu išpešti iš jo protingą sakinį, tada visi bus laimingi.
Viskas veikia ne taip.
Negaliu garantuoti, kad jis bus geras atsakovas.
Tai geriausia, ką galime padaryti, ir tai - geras rezultatas.
Jei tau išties rūpi tas vaikis,
liaukis juo naudotis, kad kažką įrodytum, ir sutik su tuo, kas geriausia.
Galiu dar vieną prieš kelionę, Tobi? Artėja svarbus teismas.
- Atsakovas tą padarė? - Taip.
Išsuksi jį?
Ne.
Gal jis po kiek laiko išeis. Vis šioks toks gyvenimas.
Turbūt tai geriausia, ko gali tikėtis. Šiokio tokio gyvenimo.
Taip, tai geriausia, ko galime tikėtis.
Pritildyk.
Kas nors buvo čia atėjęs, Kende?
Kas?
Kas nors klausinėjo apie mano ranką?
Dar kas nors?
Po pirmo karto - ne.
Pasakiau jiems tai, ką liepei, kad tądien buvau su tavimi.
Kas benutiktų, visada kalti abu tėvai.
Žinai?
Žinai, ką dėl tavęs darau, ar ne?
Dėl tavo vaiko?
Ką, po galais, dar darytum?
Nesustok, keistuoli.
Galiu paklausti?
Tas anglas grįš? Džekas?
Pala, pažįsti Džeką?
Žinoma.
Jis žadėjo suteikti man progą atsilošti dalį savo pinigų.
Bet...
Jis jau kurį laiką nesirodė.
Neprisimeni?
Ne.
Pala, tavęs tai netrikdo?
Koks man skirtumas, blemba?
Manai, esi pirmas trenktas mano sutiktas kalinys?
Jis moka lošti kortomis ir su juo smagu.
Tik neparvesk izraeliečio.
Salivanai, pas tave lankytojas.
Nori su juo susitikti ar ne?
Jau išsigandau. Maniau, kad neatpažįsti manęs.
Laikraštyje rašo, kad turi skilusią asmenybę.
Tai todėl nepaskambinai?
Ari...
Tu - Džeromas, tiesa?
Ji man apie tave pasakojo.
Ji...
Maniau, nesusisiekei su manimi, nes manęs nemyli.
Pamačiau laikraštyje nuotrauką
ir pagalvojau, kad tau praverstų draugas, net jei nenori manęs matyti.
Bet tu manęs net nepažįsti.
Aš ne ji.
Tai kur ji?
Ne čia.
Taip.
Ji visada tą puikiai mokėjo.
Pradingti.
Apgailestauju.
- Labas, Karla. - Labas, Ari.
- Viskio su limonadu. - Ką tu sakai.
Labutis. Aš Greisė.
Papasakok man apie Arijaną.
Ką ji konkrečiai veikė?
- Ji mano geriausia draugė. - Žinau, bet kuo Arijana užsiėmė?
Na...
Ji galėjo užsiimti seksu.
Ji užsiimdavo seksu.
Tu esi užsiėmęs seksu, Deni?
Ne.
Bent jau ne kaip aš.
Gerai. Likime su Arijana.
Noriu, kad ją įsivaizduotum.
Įsivaizduok, kaip ji jaučiasi.
Ji norėjo suartėti su žmonėmis, bet tą slėpė.
Jai beveik pavykdavo, bet po to...
ji juos tiesiog atstumdavo.
Suartėti intymiai reiškia tapti pažeidžiamu.
O vaikystėje tu negalėjai būti pažeidžiamu.
Ne, negalėjau.
Alter ego sistema padėjo tau išgyventi.
Jie susitvarko su jausmais, kurie tau per sunkūs.
Bet jie - tik tavo proto vaizdiniai. Jie nėra tobuli. Toli gražu.
Taigi, sistema neveikia?
Labai ilgai veikė.
Leisk paklausti dar kartą.
Ką Arijana dėl tavęs darė?
Manau, ji saugojo mano vienatvę.
Mano baimę.
Taip, ir tavo skausmą. Visas kančias.
Ir ji imasi veiksmų, kad susidorotų su tau neįveikiamais jausmais.
Pavyzdžiui, kai norėjai suartėti su Anabele.
Pavyzdžiui, kai pasikėsinau į Marliną.
Taip, ji pradėjo lietis su tavimi. Jie visi tą daro.
Taip nutinka todėl, kad apie juos žinai.
Skaičiau apie naują gydymo būdą. Jis vadinamas suliejimo terapija.
To proceso metu gali susilieti su visais savo alter ego.
Tavo dalys susijungs į vieną.
Tapsi vientisu.
Kertu, kad kalėjime tokios paslaugos nesiūlo.
Ne, bet gausime tau patį trumpiausią įkalinimą.
Turbūt vis tiek per ilgą.
Mes taip negalvojame, Deni.
Paklausysi manęs?
Ne, daugiau nebeturiu, nes jau moku už biuiką,
pusę namo ir šunį, kurio niekad nematau.
Gerai. Man metas.
Jūs - pristatytojas?
Adresas priekyje. Šitas gali būti keistokas.
Marlinas Ridas?
Kas klausia?
Jums įteiktas šaukimas liudyti atsakovo pusėje
Denio Salivano teisme.
Marlinas visada tau kėlė grėsmę,
įsikraustęs į vaiduoklių namą atsitolinai nuo tos grėsmės.
Bet ar kada nors Ichakas buvo įsikišęs?
Iš tikrųjų apgynęs tave nuo Marlino?
Užsičiaupk. Leisk man.
Nekalbėk taip su moterimi.
- Tu smurtautojas. - Šūdas, man sunku prisiminti.
- Šūdas. - Gerai. Pamėgink prisiminti be Ichako.
Kaip tai padeda, Raja?
Pasitelk vaizduotę, ne atmintį.
Užsimerk.
- Deni, mažuti... - Užsičiaupk. Baik. Leisk man.
Nekalbėk taip su moterimi.
Tu smurtautojas. Visi smurtautojai - bailiai.
Gerai, Deni.
Grįžkime į tą naktį vaiduoklių name. Kalbėjome apie tai.
Pajusk,
bet pasistenk būti Ichaku.
- Gerai. - Būk Ichaku.
Koks jausmas?
Andželai, atiduosiu tau ginklą.
Gali pasiimti. Aš tik... Šūdas. Mėšlas.
Atsiprašau. Girdi? Atsiprašau.
Tu atsiprašai? Atsiprašai, subingalvi? Parodysiu tau atsiprašymą.
Tavim dėtas nesislėpčiau.
Kaip Ichakas jaučiasi?
- Stiprus? - Jis jaučiasi...
kompetentingas.
- Ne! - Ką čia turime?
Kalė. Ką čia turime?
- Ką čia turime? - Deni!
Šūdas.
- Pažvelk į save. - Prašau.
Ar šito nori?
- Kas dabar kalė? - Ne. Ne, nereikia.
Kas dabar kalė?
Ne.
Tu kalė.
Apsišlapinai?
Bėk!
Anabele.
Anabele, viskas gerai.
- Niekas tavęs nenuskriaus. Tu saugi. - Pasitrauk nuo manęs.
- Anabele... Tu saugi. - Neliesk manęs! Pasitrauk!
- Anabele, viskas gerai. Kas... Anabele. - Atstok nuo manęs!
- Anabele, prašau. - Palik mane ramybėj!
Tai buvau aš.
Anabelė, ji bijojo manęs.
Štai ką pasakysiu...
Vaiki.
Vaiki!
Tai tu mėgdžioji tuos balsus, ar ne?
Nagi. Parodyk mums.
Norim pamatyti cirką, išsigimėli.
Tu net nesuprasi.
- Baikit! Valgykit! - Gerai, pradedam.
Tikiuosi, nieko tokio, kad grįžau.
Taip, viskas gerai.
Turbūt tu tiesiog iš tikrųjų nežinai, ko nori.
Aš nebuvau labai jautrus,
nesupratau, kaip tai sunku.
Džeromas. Malonu susipažinti, Deni.
Malonu susipažinti.
Aš daug apie tave girdėjau.
Tikiuosi, tik gero.
Daugiausiai.
Buvo gerų ir blogų dienų.
Bet geros dienos buvo to vertos.
Bent jau man.
Ne, jai irgi.
Bent jau aš taip manau.
Ačiū.
Žinai, kaip susipažinome?
Kai pirmą kartą ją pamačiau,
ji bare keikė vieną šiknių.
Taigi, priėjau.
Paklausiau, ar jai reikia pagalbos.
Nespėjau nė mirktelėt, ji užsipuolė mane,
sakė, kad nėra sumauta princesė ir pati gali pakovoti už save.
Taip, ji gali.
Taigi, aš jai pasakiau,
kad tik bandžiau padėti.
Ji sako, kad jei tikrai noriu padėti, turiu nusivest ją į šokių aikštelę.
Nespėjau nė apsidairyt,
mes jau šokam kartu, kaip dvi to paties kūno dalys.
Retai pavyksta...
rasti žmogų, kuris taip suprastų tavo judesius.
Mums taip buvo.
Nuo to pirmo vakaro mes supratome vienas kitą.
Aš išvis nemoku šokti.
Esu tikras, kad moki keletą judesiukų.
Pasirodo, tokie sugebėjimai slypi mano pasąmonėje.
Turbūt laikai mane pamišėliu.
Ne.
Galvoju, kad tu vienišas.
Jei nesėsiu į kalėjimą, yra gydymas, terapija,
kurios metu išsiaiškinsiu, kaip tapti jais visais.
Kiek jų yra?
Visas būrys.
Vaje.
Mama visada sakydavo, kad „sugebu“ išsirinkti.
Pasakei A, sakyk ir B.
Arijana taip sakydavo.
Taip, iš jos išmokau.
Ir iš tavęs.
O jei man nepatiks žmogus, kuriuo tapsiu,
žinai, po terapijos?
Aš visą gyvenimą praleidau bandydamas suprasti.
Kas aš esu.
Juodaodis.
Gėjus.
Drąsuolis.
Bailys.
Ramybės drumstėjas. Taikos saugotojas.
Pasirodo, manyje yra jie visi.
Dėl to netampa lengviau.
Mane mušė, apspjaudė, išspyrė iš visų įmanomų vietų.
Bet aš žinau, kas esu.
Ir niekas negali to iš manęs atimti.
Arijana žinojo, kas ji tokia.
Ji tuo didžiavosi.
Tai tavyje.
Tai tavo dalis. Ji - tavo dalis.
Padaryk tai, ką darom visi likusieji.
Paimk gerąsias savo dalis ir jas mylėk.
O blogąsias stenkis pagerinti.
Tai geriausia, ką galim padaryt.
Suprantu, kodėl tu jai patikai.
Flirtuoji su manimi?
Ką? Ne.
Atsipalaiduok, žmogau.
Juokauju.
Raja. Visų pirma, žinau, kad kišuosi,
bet ką tik kalbėjau telefonu su Martinu.
Jis sako, kad nesilankai paskaitose.
Raja, žinai, kad galimai rizikuoji savo etatu.
Atsiknisk, Gregai.
Taigi, kodėl Londonas?
Kodėl keliavai į Londoną?
Nes Ichakas davė man taisykles ir liepė...
Ne. Nėra jokio Ichako.
Nežinau, Raja. Gal pasakyk, kaip tau atrodo?
Nori kavos?
- Ką? - Paprašysiu mums kavos.
Štai ką aš manau.
Manau, kad nepaisant jų pastangų tave apsaugoti,
alter ego įstumdavo tave į vis pavojingesnes situacijas.
Gali atnešti mums du puodelius kavos, Kevinai?
- Taip, žinoma. - Kodėl?
Kaip ir sakiau, ši liga - degeneracinė.
Kitos asmenybės gali prarasti nuoseklumą.
Kai kada, kai kuriems žmonėms,
tų asmenybių konfigūracija gali tapti nepalanki šeimininkui.
Taigi, alter ego, kurie atsirado tam, kad mane apgintų, dabar man kenkia?
Sistema nėra tobula.
Kokia sudėtinga ji bebūtų, tai vis tiek nukrypimas nuo tikrovės.
Disociacijai išlaikyti reikia be galo daug energijos.
Visa tai nutiko mano protui dėl to, ką Marlinas padarė Adamui?
Tai tu man pasakyk.
Palauk. Ką nori pasakyt? Kad...
jis padarė man kažką, ko neprisimenu?
Manai, kad jis ir man kažką padarė?
Ar tą nori pasakyti?
Mes Londone. Noriu, kad išjaustum tai.
Arijana dingo.
Manęs ieškojo policija. Man reikėjo pagalbos.
Tai ką tu darei?
Akivaizdu, išsiunčiau save ieškoti tėčio.
Gal tos savo tėvo versijos, kurią įsivaizdavai vaikystėje?
- Ačiū. - Tėvo, kuris mane išgelbėtų.
Kuris mažas berniukas to nesitikėjo?
Džekas pasakė viską, ką norėjau girdėti.
Džekas negalėjo duoti tau tikro tėvo,
bet jis galėjo suteikti antrą geriausią dalyką: tėvišką meilę.
Manau, kad sukūrei Džeką iš dalies gelbėdamas save.
Ką jis tau pasakė? Jis pasakė:
„Turi grįžti ir prisiimti pasekmes, bernužėli Deni“?
Gera vėl jus matyti, Džekai.
Tikrai?
Nors ir nepageidaujate čia būti,
Denis aiškiai įklimpo į rimtą bėdą. Tikiuosi, kad galėsit man padėti.
Aš priverčiau jį grįžti, ar ne? Liepiau jam...
Prisiimti atsakomybę.
Taigi, išsiunčiau save į Londoną ieškoti įsivaizduojamo tėvo tik tam,
kad susimaučiau ir liepčiau sau grįžti bei pasiduoti?
- Tai nelogiška. - Logiška emocine prasme.
Po šaudynių instinktyviai panorai pabėgti,
ir Ichakas tau padėjo.
Po to grįžai susigrąžinti gyvenimo ir prisiimti pasekmes už tai, ką padarei.
- Džekas tave parsiuntė. - Visiška nesąmonė.
Nors, spėju, čia ir esmė.
Tavo jausmai - normalūs, Deni.
Tik tu išmokai juos išreikšti
per visiškai skirtingus žmones, ir tai yra unikalu.
Žinai, tiesiog sakyk „beprotiška“.
Gerk kavą.
Panele Ričards.
Kiek žinau, jūs esate prokurorė Danio Salivano byloje.
Taip, tai aš.
Jis mano posūnis.
Galime pasikalbėti viduje?
Laba diena, Stenai. Malonu, kad užsukai.
Šmaikštu. Tu šmaikšti.
Iš prokuratūros.
Neprisimeni, kada su jais susitikai pirmą kartą?
Su Maiku ir Džoniu.
Ne, turbūt jie tiesiog visąlaik buvo šalia.
Sprendžiant iš jų elgesio, jie panašiausi į tave.
Ar sutiktum su tuo?
Taip, turbūt. Žinoma.
- Biče. - Biče.
Gerai.
- Gerai, kas dabar? - Kur pinigai?
Pinigai mano kišenėje.
Gerai. Taigi, tiesiog ramiai.
- Ramiai. - Ramiai? Ką, po galais, tai reiškia?
Ramiai.
- Gal nueitum ir atneštum... - Gal galėtum...
- Maikai, paimsi iš galo? - Gerai.
Gerai.
Tik labai gerai tave pažįstantis žmogus
būtų pastebėjęs skirtumus.
Gal todėl taip ilgai tavo būsena buvo nediagnozuota.
Aišku.
Kuo jie skiriasi?
- Kaip suprasti? - Ką jie dėl tavęs daro?
Ką tokio jie darė, ko negalėjai tu?
Kaip laikotės, damos?
Mėgsti persekioti?
Ypatingas siuntinys.
„Vaiduoklių namas“?
Ką? Tavo namas neturi pavadinimo?
ATEIKIT PASILINKSMINTI VAIDUOKLIŲ NAME
Ateikit arba nuobodžiaukit.
Socialiniai įgūdžiai. Draugystės.
Maikas buvo...
Jis buvo šaunus. Jis manim rūpindavosi. Žinai, jis man padėdavo.
Ir jis...
- buvo išties kietas. - Tu taip pat.
Išplėšei man širdį.
Gali vyruką atstumti gražiai?
Šita daug geresnė. Pamėgink.
- Biče, atsiknisk. - Deni?
- Sakei, čia vyks vakarėlis, ar ne? - Taip.
Turbūt reiktų susukti daugiau suktinių.
Šaldytuve yra alaus.
O Džonis?
Deni? Džonis?
Taip, ateik, bičiuli.
Patiko?
Deni, ką matai?
Nemanau, kad noriu kalbėti apie Džonį.
Ką apie jį prisiminei?
Jis buvo pabėgimų meistras, tiesa?
Jis padėjo tau ištrūkti iš namų, suveikęs pinigų už narkotikus.
Savigyda - taip pat pabėgimo forma, ar ne?
Sakiau, kad nenoriu kalbėti apie Džonį.
- Kodėl ne? - Todėl.
Deni, turi susidurti su visais savo alter ego.
- Jie visi - tavo dalys. - Nenoriu kalbėti apie Džonį.
- Ar neaiškiai pasakiau? - Liaukis.
Raja, atsiknisk.
Gerai.
Tu pyksti.
Taip, pykstu.
Koks jausmas?
Tu valdai padėtį. Esi savo kūne. Koks tai jausmas?
- Geras. Geras jausmas. - Taip, tai pažanga.
Tu jau pradedi perimti labiausiai izoliuotas emocijas,
laikui bėgant galėsi visas jas atgauti.
Laikui bėgant? Bet laiko turim ne tiek ir daug, tiesa?
Ne, daug neturim.
Noriu pakalbėti su tavimi apie vieną dalyką,
kai susiduri su išgyvenimais, kurie tave liūdina,
apie vieną dalyką, siejantį visus tavo alter ego,
apie tai, kad visą gyvenimą jie bandė tave gelbėti.
Net jei jie nenori, kad su tavim kalbėčiausi?
Jie galvoja, kad be jų neišgyventum.
Ilgą laiką tai, ko gero, buvo tiesa.
- Bet jau nebe. - Bet jau nebe.
Manau, faktas, kad visi tavo alter ego
bandė tave išgelbėti, Deni, slepia tam tikrą žinutę.
Ir kokią gi?
Matai,
visi jie yra tu.
Giliai viduje tu bandai save išgelbėti.
Stok!
Kai ką tau turiu.
Apsirengsi teisme.
Negali būti.
- Jis naujas? - Taip.
Nesu turėjęs kostiumo.
Tau tinka.
Ačiū.
Aš visą laiką būsiu ten.
Gerai?
Gerai.
Labas.
- Gerai jautiesi? - Taip. Tu atrodai geriau.
Tikrai?
Ramesnis.
Gal dėl to, kad stengiuosi būti vienu žmogumi.
Klausyk, aš negaliu ilgai pasilikti.
Ateinu paskutinį kartą.
Tik norėjau pasakyti tai asmeniškai.
Tu čia niekuo dėtas.
Bet turiu būti atviras su savimi,
viena mano dalis tikisi, kad ateis ji,
o tai nesąžininga mums abiem.
Gera buvo susipažinti, Denai.
Apgailestauju dėl tau kilusių bėdų.
Aš nieko prieš, kad jos ilgiesi.
Aš irgi jos ilgiuosi.
Kai ką tau atnešiau.
Tai amuletas, nešantis sėkmę.
Kai jį užsidėsi, gal jis, žinai, primins, kad tu esi tu.
Ir būti savimi visai neblogai.
Deni.
Ari?
Tu toks sumautai sentimentalus.
Labas.
Ilgiuosi tavęs.
Žinau.
Aš labai tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Ji tik norėjo atsisveikinti.
Ačiū.
Iki pasimatymo, Deni.
ŠIANDIEN NEDIRBA PROFESORĖ RAJA GUDVIN
- Vėl? - Gal juokaujat.
Kokia nesąmonė.
Kas tokio skubaus, blemba?
Tavo Salivanas, štai kas.
Kas nutiko?
Ką tik gavome iš prokuratūros atnaujintą liudininkų sąrašą.
Patėvis kreipėsi į prokurorus,
jis sako, kad tik bandė apginti savo posūnį,
todėl neprisipažino, kad buvo pašautas.
- Nesąmonė. - Taip, gal.
Bet jis sako galįs įrodyti, kad tai buvo ne vienintelis nutikimas,
ir kad Denis ir anksčiau smurtavo.
Jis parodė prokurorams kažkokią vietinę bylą.
Sakė, kad namo viduje buvo šaudoma.
Prokurorai surado kažkokią merginą Anabelę Stoun,
tipą, vardu Andželas Ruizas,
kurie paliudys, kad Denis šaudė name
ir kad praeity vartojo narkotikus bei kėsinosi nužudyti žmogų.
- Subingalvis. - Jei šitie liudytojai tą patvirtins,
tas tipas ką tik pasirašė Denio mirties nuosprendį.
Gal kartais žinai, kad jie to nepatvirtins?
Ne, jie patvirtins. Tai ką darysim?
Nueisiu į prokuratūrą. Pasistengsiu su jais susitarti.
- 10-15 metų. Be išankstinio paleidimo. - Dešimt metų?
Baik. Nes jei ji nesutiks... Aš nesutikčiau. Pasakyčiau „ne“.
Verčiau tikėkis, kad įtikinsi motiną liudyti,
o prisiekusiuosius įtikinsi, kad yra tokia liga, ir Denis ja serga.
- Bet sakei, kad iš to nieko nebus. - Stenai.
Ne, tai dar nėra suveikę.
Ir tai, mano nuomone, nereiškia nieko gero teisme.
Bet jei nepavyks, jis praleis likusią savo gyvenimo dalį už grotų.
- Stenai! - Ko?
Dėl viso pikto, ką darysime?
- Ką darysime? - Kaip ištrūksime?
Dėl viso pikto.
Šūdas. Nagi.
Atidarykit duris!
Po galais, Salivanai. Tau nuolat kažkas nutinka.
- Regis, susilaužiau riešą. - Veskim tave į ligoninę.
Dieve! Šūdas.
Skaudės?
Po dviejų minučių išjungiam šviesą, Salivanai.
Išjungti šviesą!
Dėl viso pikto.
JEI JUMS AR ŽMOGUI, KURĮ PAŽĮSTATE, REIKIA PARAMOS,
EIKITE Į „APPLE.COM/HERETOHELP“
Išvertė Sandra Siaurodinė