- Hejsa. - Davs. Kan jeg få en vodka tonic?
- Så gerne. - Giv mig en dobbelt.
En gang til.
Det har været sådan en dag.
- Dem har vi alle sammen. - Ikke så slem som min.
Hvad drikker du?
Budweiser.
- En Bud til min ven. - Ja.
Tak. Marlin Reid.
- Matt Doyle. - Ja.
Er du kommet til skade?
- Ja, på arbejde. - Hvor fanden arbejder du?
Om jeg må spørge.
Jeg arbejder ude i Osterville. En knægt stak mig med en kniv.
Hvad?
Ikke noget. Det så bare for overfladisk ud til et stiksår.
Okay, er du læge eller hvad?
Nej, jeg er politimand.
- Heroppe? - Nej, inde i byen.
- Du er langt hjemmefra. - Jeg arbejder på en sag.
Værsgo. Tak.
Marlin. Held og lykke... med armen.
- Ja? - Stan, det er Matty. Jeg har talt med ham.
- Hvad så? - Jeg tror, konen løj.
Jeg tror ikke, de var sammen den dag. Hans alibi er opdigtet.
- Sagde han noget? - Det behøvede han ikke.
Er du da blevet synsk?
Han har et ar på armen. Som efter en kugle.
Jeg tror, knægten talte sandt. I hvert fald om det.
Jeg tror faktisk, stedfaren var målet.
Og jeg kunne ikke lide hans øjne.
- Hans øjne? - Ja.
Okay, tak for det. Jeg skylder dig en øl.
Én? Jeg står ude på bøhlandet. Du skylder mig en kasse.
INSPIRERET AF BOGEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
Du er dygtig, Dan.
At forstå, hvorfor dine alter egoer findes og deres formål, er første skridt.
Tænk tilbage. Hvad bragte Yitzhak ind i dit liv?
Undskyld. Jeg...
- Det er nok, mand! - Skrid!
Bill, nej...
Hvad fanden?
Dumme dreng. Du bør lytte til ven.
Det var drengene fra skolen.
- Den dag alt gik galt. - Er du okay?
Ja, det er bare svært. Det føles, som om mit hoved giver efter.
Som om jeg er fanget i en metalkasse.
Danny? Hvad er der?
Bare noget, Ariana engang sagde.
Det var ikke hende.
Nej, det var dig.
Alle hendes følelser er inde i dig.
Hvordan havde du det, før Yitzhak dukkede op?
- Jeg var skrækslagen. - Så Yitzhak skulle beskytte dig?
I dit tilfælde er lidelsen tiltagende.
Dit sind deler sig mere og mere. Yitzhak og Ariana er symptomer.
Særligt Yitzhaks funktion synes at være at reagere på fysiske trusler.
- Gid han havde været der, da jeg var barn. - Andre reddede dig dengang.
Tiden er gået.
Du klarer det flot. Som jeg sagde.
Lige nu skal du forsøge at holde fast i dig selv.
Her op til retssagen skal du undgå, at de andre kommer ind. Okay?
- Nemt nok. - Nej, det er ikke så nemt.
- Vi ses om et par dage. - Vi ses.
- Det var vi jo forberedt på. - Nej, det var du.
- Er du bekymret for dit legat? - Hold din kæft, Stan.
Sindssyge er hans bedste chance.
Nej, det er ej. Du husker måske vores lille høringsfiasko.
Ifølge flere eksperter findes personlighedsspaltning slet ikke.
- De tager fejl. Ja. - Og det vil du bevise med ham?
- Nej. - Undskyld?
Rya, du har gjort det godt.
På grund af dine samtaler kender vi til stedfaren.
Vi ved, at han løj om at have været der. Han skjuler noget.
Og takket være dig ved vi, hvad han skjuler.
Hvis vi kan bevise, at drengen gik specifikt efter ham,
måske med god grund, var det ikke et tilfældigt skyderi.
Vi skal vise, at han ikke har en voldelig fortid,
og at skyderiet var personligt.
Vi lader ham vidne, ryster ham og viser, at drengen havde god grund til at skyde.
Sagen går fra seks tiltaler for mordforsøg
til én tiltale for grov vold. Kun en tiendedel af dommen.
Han skal i behandling, ikke fængsel. Hans alter egoer har trukket sig,
- men uden hjælp... - Vi er et advokatkontor. Ikke et hospital.
Hvad så, når Jonny provokerer den forkerte,
- eller Yitzhak taber et slagsmål? - Kan du høre dig selv?
- Han overlever ikke. - Tag telefonen!
Han overlever ikke i fængsel!
Han overlever nemmere fem år end 50. Eller er du også uenig i det?
Han har brug for tid for at få det bedre.
Ifølge loven findes det, han fejler, ikke.
Skid hul i loven. Den er ligeglad med psykisk sygdom.
Uden integration og erkendelse af det, der er sket, har han ikke en chance.
Hør her, du har indtil retssagen.
Lav dine psykolog-tricks. Fiks ham. Han skal ikke vidne.
Om to uger skal han bare sidde og opføre sig pænt.
Hvis han gør noget tosset i retten, æder anklagemyndigheden os råt.
Jeg vil gå efter en rimelig dom, og så er alle glade.
Jeg kan ikke garantere, at han opfører sig pænt.
Det er det bedste, vi kan gøre. Det er et godt resultat.
Hvis du vil hjælpe drengen, så hold op med at bruge ham som forsøgskanin.
Kan jeg få en til, Toby? Jeg har en stor sag.
- Har han gjort det? - Ja.
Får du ham ud?
Næh.
Måske kommer han ud før tid. Og får en slags liv.
Man kan vel ikke håbe på bedre. "En slags liv."
Ja, vi kan ikke håbe på bedre.
Skru ned.
Har her været nogen?
Hvem? En, der stillede spørgsmål om min arm?
Andre?
Ikke siden første gang.
Jeg sagde det, du havde sagt. At vi var sammen den dag.
Der sker aldrig noget, som ikke er begge forældres skyld.
Vel?
Jeg vil gøre alt for dig.
For din søn.
Hvad fanden vil du ellers gøre?
Skrid, tosse.
Må jeg spørge om noget?
Kommer ham englænderen tilbage? Jack?
- Kender du Jack? - Ja da.
Han lovede, at jeg kunne vinde mine penge tilbage. Men...
Han har ikke været her i lang tid. Kan du ikke huske det?
Nej.
Wow.
- Generer det dig ikke? - Jeg er sgu da ligeglad.
Der er mange tosser herinde.
Manden kan spille kort og er godt selskab. Men du skal ikke kalde på ham israeleren.
Sullivan, du har besøg.
Vil du tale med ham?
Jeg blev helt bekymret for, om du kunne kende mig.
Der står i avisen, at du har personlighedsspaltning.
Er det derfor, du ikke ringer?
- Ari... - Du må være Jerome?
Hun har fortalt om dig. Hun...
Jeg troede, det var, fordi hun ikke elskede mig.
Jeg så et billede af dig i avisen.
Jeg tænkte, du havde brug for en ven, selv hvis du ikke vil se mig.
Og så kender du mig overhovedet ikke.
Jeg er ikke hende.
Hvor er hun så?
Ikke her.
Ja.
Det var hun god til.
At forsvinde.
Undskyld.
- Hej, Carl. - Hej, Ari.
- En 7 and 7. - Det siger du ikke.
Hejsa. Jeg hedder Grace.
Fortæl om Ariana.
Hvad gjorde hun helt præcist?
- Hun var min bedste ven. - Ja, men hvad gjorde Ariana?
Hun... Hun kunne have sex.
Hun havde sex.
Har du haft sex, Danny?
Nej. I hvert fald ikke som mig selv.
Okay. Vi bliver ved Ariana. Du skal se hende for dig.
Forestil dig, hvad hun føler.
Hun ville gerne tæt på folk, men hun skjulte det.
Hun kunne være lige ved, men så...
Så skubbede hun dem fra sig.
Nærhed er sårbarhed.
Og din barndom var ikke et sted, man var sårbar.
Det var det ikke.
Dit alter ego-system hjalp dig med at overleve.
De håndterer følelser for dig.
Men de er ikke kun fantasifostre. De er ikke perfekte. Langt fra.
- Så systemet virker ikke? - Det virkede i lang tid.
Nu spørger jeg igen.
Hvad gjorde Ariana for dig?
Hun indeholdt min ensomhed.
Min frygt.
Ja, og din smerte. Alle dine lidelser.
Hun griber ind for at løse følelser, når du ikke selv kan.
Som da du ville i seng med Annabelle.
Og opsøge Marlin.
Ja, hun begynder at sive ind. Det gør de alle sammen.
Din bevidsthed om dem får det til at ske.
Jeg har læst om noget nyt, der kaldes fusionsterapi.
En proces, hvor du smelter sammen med alle dine alter egoer.
Alle brudstykkerne bliver reintegreret.
Du bliver hel.
- Det har de næppe i fængslet. - Nej, men du får den kortest mulige dom.
Sikkert ikke kort nok.
Sådan tænker vi ikke.
Hør nu efter.
Nej, jeg har ikke flere, fordi jeg betaler Buick'en,
halvdelen af huset og hunden, jeg aldrig ser.
Nå, jeg må løbe.
Er du buddet? Adressen står der.
Marlin Reid?
Hvem er du?
Du indkaldes som forsvarets vidne i sagen mod Danny Sullivan.
Marlin har altid truet dig.
I spøgelseshuset kom du på afstand af truslen.
Men greb Yitzhak nogensinde ind?
Og beskyttede dig mod Marlin?
Hold kæft, og lad mig.
Tal ikke sådan til kvinde.
- Du er en tyran. - Jeg kan ikke holde fast i det.
- Pis! - Prøv at se det uden Yitzhak.
- Hvordan hjælper det her? - Brug din fantasi, ikke hukommelsen.
Luk øjnene.
- Danny, skat... - Hold nu kæft, og lad mig.
Tal ikke sådan til kvinde.
Du er en tyran. Alle tyranner er feje.
Godt, Danny.
Nu går vi til aftenen i spøgelseshuset. Den, vi talte om.
Mærk følelsen, men prøv at være i Yitzhak.
- Okay... - Bliv i Yitzhak.
Hvordan føles det?
Du får pistolen.
Du må gerne få den. Jeg var bare... Pis.
Undskyld. Jeg...
Undskyld? Siger du undskyld, dit svin?
Du skal ikke gemme dig.
Hvad føler Yitzhak?
- Føler han sig stærk? - Han føler sig...
...dygtig.
Hvem er du?
- Hvad har vi her? - Danny!
- Se på dig selv. - Nej...
Vil du have den?
- Hvem er nu en kælling? - Nej...
- Hvem er nu en kælling? - Nej. Nej nej...
Du er en kælling.
Pisser du i bukserne?
Løb!
Annabelle? Det er okay.
- Nu er du i sikkerhed. - Hold dig fra mig.
Du skal ikke røre ved mig! Skrid!
- Annabelle, hvad... - Lad mig være!
- Annabelle, hold nu op. - Lad mig være!
Det var mig.
Annabelle... Hun var bange for mig.
Hallo!
Hallo, knægt!
Knægt!
Det er dig, der laver stemmer?
Kom nu. Lav en for os.
Vi vil sgu da se tossen!
Du ved ikke engang, du gør det.
Drop det der! Spis jeres mad!
Jeg håber, det er okay, jeg kom tilbage.
Det er fint.
Jeg ved bare ikke, hvad du vil.
Jeg var ikke særlig... følsom,
i forhold til hvor svært det må være for dig.
Jerome. Hyggeligt at møde dig, Danny.
I lige måde.
Jeg har hørt... meget om dig.
Kun gode ting, håber jeg.
Mest, ja.
Ja, det gik lidt op og ned.
Men når det gik op, var det alle nedturene værd.
- For mig i hvert fald. - Også for hende.
- Tror jeg da. - Tak.
Ved du, hvor vi mødtes?
Første gang jeg så hende,
var henne i klubben. Hun stod og svinede en idiot til oppe i baren.
Så jeg gik derhen og spurgte, om hun havde brug for hjælp.
Så begyndte hun at skælde mig ud
og sige, at hun ikke var en prinsesse og godt kunne klare sig selv.
Det kan hun også.
Så jeg sagde, at jeg bare ville hjælpe.
Og så sagde hun, at det ville hjælpe at komme ud på dansegulvet.
Inden jeg ser mig om, bevæger vi os sammen som to halvdele af samme person.
Det er sjældent...
...at møde en, der forstår ens bevægelser på den måde.
Det var os.
Vi forstod hinanden fra den allerførste aften.
Jeg kan slet ikke danse.
Du må have nogle moves derinde.
Jeg har en del evner gemt i min underbevidsthed.
Du synes nok, jeg er skør.
Nej da.
Jeg synes, du virker ensom.
Hvis jeg ikke kommer i fængsel, findes der en terapi,
så jeg kan lære at blive dem alle sammen.
- Hvor mange er der? - En hel del.
Min mor sagde altid, at jeg forstod at vælge den rigtige.
Av.
Har man sagt A, må man også sige B.
- Det sagde Ariana. - Ja, jeg lærte det af hende.
Og af dig.
Måske kan jeg ikke lide mig.
Efter terapien.
Jeg har brugt hele mit liv på at... blive rigtig.
Den, jeg er.
En sort mand. En homoseksuel mand.
En modig mand. En kujon.
Ballademager. Fredsbevarer.
Det viser sig, at jeg er det hele.
Det gør det ikke nemmere.
Jeg er blevet tævet, spyttet på og smidt ud alle mulige steder fra.
Men jeg ved, hvem jeg er.
Det kan ingen tage fra mig.
Ariana vidste, hvem hun var. Og hun var stolt af det.
Det er i dig.
Det er en del af dig. Hun er en del af dig.
Gør som os andre. Tag de gode sider af dig selv, og elsk dem.
De dårlige forsøger du at forbedre.
Vi gør vores bedste.
Jeg forstår godt, hun tog dig.
- Flirter du med mig? - Hvad? Nej.
Slap af, mand. Det var for sjov.
Det er ikke for at blande mig,
men Martin ringede til mig. Du kommer ikke til dine timer?
Du sætter hele din ansættelse på spil, Rya.
Hold nu kæft, Greg.
Hvorfor London?
Hvorfor tog du til London?
- Fordi Yitzhak gav mig guidebogen... - Nej, Yitzhak findes ikke.
Jeg ved det ikke, Rya. Hvad mener du?
Vil du have kaffe?
- Hvad? - Jeg henter kaffe.
Her er min mening.
Jeg mener, at trods deres indsats for at beskytte dig,
udsatte dine alter egoer dig for større og større fare.
Kevin, vil du hente to kopper kaffe?
- Ja. - Hvorfor?
Som sagt er sygdommen degenerativ. Alter egoerne kan blive uberegnelige.
I nogle tilfælde kan konstruktionen begynde at svigte værten.
Så alter egoerne, der skulle beskytte mig, gør nu skade på mig?
Systemet er uperfekt.
Selvom det er sofistikeret, er der stadig ikke virkelighed.
Dissociation kræver en enorm mængde energi at opretholde.
Og alt det skyldes det, Marlin gjorde mod Adam?
Hvad mener du selv?
Hvad skal det sige? At...
...han også gjorde noget ved mig, som jeg ikke kan huske?
Tror du det?
Vi er i London. Fortæl mig, hvordan det føles.
Ariana var væk. Jeg var eftersøgt. Jeg måtte have hjælp.
- Så hvad gjorde du? - Jeg sendte mig selv over efter min far.
En udgave af din far, du havde forestillet dig som dreng?
- En far, der kunne redde mig. - Som alle små drenge drømmer om.
Jack sagde alt det rigtige.
Jack kunne ikke give dig din rigtige far, men faderlig kærlighed.
Jeg tror, du skabte Jack som en slags selvredning.
Hvad var det, han sagde? "Du må tage skraldet, Dannyboy."
- Godt at se dig igen, Jack. - Er det?
Trods din modvilje mod at komme herind
har Danny altså problemer. Jeg håber, du kan hjælpe mig.
Jeg fik ham da til at tage hjem. Jeg sagde, han måtte...
Tage skraldet.
Så jeg sendte mig selv til London for at finde min opdigtede far.
Det mislykkedes, så jeg meldte mig selv til politiet.
- Det giver ingen mening. - Jo, følelsesmæssigt.
Dit instinkt var at stikke af, og Yitzhak hjalp.
Så kom du tilbage for at stå til regnskab.
- Det var Jack. - Det er jo sindssygt.
- Men det er vel også pointen. - Dine følelser er normale, Danny.
Men det er enestående, at du udtrykker dem gennem så vidt forskellige personer.
Det er hurtigere at sige sindssyg.
Drik din kaffe.
Ms. Richards?
- Du er anklager i Danny Sullivan-sagen? - Ja, det er jeg.
Han er min stedsøn.
Vil du med indenfor?
Godeftermiddag, Stan. Pænt af dig at kigge forbi.
- Meget morsomt. - Fra statsanklageren.
Du kan ikke huske, da du mødte Mike og Jonny?
Nej, de havde altid været der.
Deres fremtoning minder mest om din, er det rigtigt?
Ja, det er det vel.
Mand!
Okay.
- Hvad nu? - Hvor er pengene?
- De er i min lomme. - Okay, så bare slap af.
- Slap af. - Hvad fanden betyder det?
Slap af.
- Mike, gider du åbne bagi? - Ja.
Okay.
Så medmindre man kender dig godt, kunne man ikke se forskel.
Måske er det derfor, din lidelse ikke blev opdaget.
Okay.
Hvad er forskellen?
- Hvad mener du? - Hvad gør de for dig?
Som du ikke selv kunne?
Hvad så, piger?
Følger du efter os?
Der er post.
"Spøgelseshuset"?
Har dit hus ikke et navn?
Kom og hæng ud.
Sociale færdigheder. Venskaber. Mike var...
Han var genial. Han passede på mig.
Han...
- Han var vildt sej. - Det var du også.
Du knuser mit hjerte.
Den er meget bedre. Prøv.
Danny?
- Var der ikke fest? - Jo.
Jeg ruller flere joints.
Der er øl i køleskabet.
Og Jonny?
Danny? Jonny?
Ja, kom her, min ven.
Det kunne du vist godt lide.
Danny, hvad ser du?
- Jeg vil ikke tale om Jonny. - Hvad kan du huske om ham?
Han kunne altid flygte.
Han hjalp dig med at flygte fra huset med pengene fra stofferne.
Selvmedicinering er en flugt.
Jeg vil ikke tale om Jonny.
- Hvorfor ikke? - Fordi.
- Du må konfrontere alle dine alter egoer. - Ikke Jonny.
- Fatter du det? - Hold nu op.
Hold kæft, Rya!
Godt. Du er vred.
- Ja, jeg er. - Hvordan føles det?
Du har kontrol. Du er i din krop.
- Det føles rart. - Ja. Det er fremskridt.
Du begynder allerede at inkorporere de mest isolerede følelser,
og med tiden vil du kunne genvinde dem alle sammen.
Med tiden? Vi har jo ikke ret lang tid.
Nej.
Én ting, du skal tænke på, når noget i din historie gør dig vred,
én ting, der forbinder alle dine alter egoer, er,
at de hele dit liv har forsøgt at redde dig.
- De vil ikke have, jeg taler med dig. - De tror ikke, du kan overleve uden dem.
Og i lang tid har det nok været sandt.
- Men ikke længere. - Nej.
Jeg tror, der er et budskab i,
at alle dine alter egoer har forsøgt at redde dig.
- Og hvad er det? - Forstår du...
De er jo dig.
Du har forsøgt at redde dig selv.
Hallo! Stop!
Jeg har noget til dig.
Til retssagen.
Det er løgn.
- Er det nyt? - Ja.
Mit første jakkesæt.
Den passer.
Tak.
Jeg skal nok være der.
Okay?
Ja.
Hej.
- Er du okay? - Ja. Du ser bedre ud.
- Gør jeg? - Mere rolig.
Nok fordi jeg kun skal være én person.
Hør her, jeg kan ikke blive ret længe.
Det er sidste gang, jeg kommer. Jeg ville selv sige det.
Det har ikke noget med dig at gøre, men jeg må være ærlig.
En del af mig håber, at hun vil være her, og det er ikke fair mod nogen af os.
Det har været rart at lære dig at kende.
Det gør mig ondt.
Du må gerne savne hende.
Jeg savner hende også.
Jeg har noget med til dig.
Det er en lykkeamulet.
Når du har den på, kan den måske minde dig om, at du er dig.
Og det er ikke slemt at være dig.
Danny.
Hej.
- Ari? - Du er fandeme så sentimental.
Hej.
Jeg savner dig.
Det ved jeg.
Jeg elsker dig så højt.
I lige måde.
Hun ville bare sige farvel.
Tak.
Vi ses, Danny.
KONTORTID AFLYST
- Igen? - Det er da løgn.
Sådan noget fis.
- Hvad er det, der haster sådan? - Ham din Sullivan.
- Hvad er der sket? - Vi har fået en ny vidneliste.
Stedfaren har talt med anklageren.
Han ville beskytte sin stedsøn, og derfor anmeldte han ikke skyderiet.
- Sådan noget fis. - Ja, måske.
Men han siger, han kan bevise, at Danny har en voldelig fortid.
Han har givet dem en eller anden lokal sag.
Et skyderi inde i huset.
Anklageren fandt en pige, Annabelle Stone, og en fyr, Angelo Ruiz,
som kan forbinde Danny til skyderiet
og en fortid med stofmisbrug og mordforsøg.
- Dumme svin. - Hvis vidnerne kan bruges,
har han givet Danny en dødsdom.
- Er der en chance for, de ikke kan bruges? - Nej, det kan de. Hvad gør vi så?
Jeg går efter en tilståelse.
- Ti til 15 år. - Ti år?
Stop. Hvis hun siger nej, og det ville jeg gøre,
må vi håbe, moren vil vidne,
og at nævningene tror på hans lidelse, og at Danny har den.
- Du sagde, det ikke virkede. - Stan!
Det har det aldrig gjort. Og det tegner ikke godt for en retssag.
Men ellers ryger han ind resten af sit liv.
- Stan! - Hvad?
Hvad skal vi gøre, hvis nu?
- Hvad gør vi? - Vi skal ud.
Hvis nu.
For fanden. Kom nu.
Åbn dørene!
Der er altid noget med dig.
- Jeg har brækket håndleddet. - Du skal til lægen.
For helvede da!
Gør det ondt?
Vi slukker lyset om to minutter.
Lyset slukkes!
Hvis nu.
HVIS DU ELLER EN, DU KENDER, HAR BRUG FOR HJÆLP, SÅ GÅ IND PÅ APPLE.COM/HERETOHELP
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve