God morgon, Danny. Hur har du sovit?
Jag vet inte. Inte bra. Kanske.
Varför inte?
Har du försökt sova i ett fängelse?
Såg du förmörkelsen?
Nej, bara ljuset. Men det var rätt skumt.
Carl Jung trodde att förmörkelser var varsel om återfödelse.
Vem?
Psykiatrikern. Aldrig hört om honom? Han är rätt känd.
Nej.
Är du okej?
- Du verkar lite nervös. - Ja, kanske.
Kanske är jag lite nervös i dag.
Är det därför du är klumpig? För du brukar inte vara det.
Det är väldigt skarpsynt av dig.
Varför är du nervös?
Jag tänker ställa en fråga.
Varför är du här?
- Vad menar du? - Här med mig.
På grund av det som hände på Rockefeller Center.
Men varför pratar vi om det?
Du förbereder mig inför min rättegång.
För även om jag inte avfyrade vapnet, var jag delaktig om ett brott begicks.
Förra veckan pratade vi om Jack och din resa till London.
Visste du att Jack sökte upp mig?
Nej, det är inte möjligt. Han är i London.
Är de här Jacks?
Det står i min guidebok.
Du såg hans nummer där. Var det så du hittade honom?
Men jag rev sönder det.
Pusslade polisen ihop det? Hur fick du tag i de här?
Danny. Din hjärna är oerhört bra på att rationalisera.
På att spela upp berättelser i realtid.
På att göra det osannolika möjligt. Du har gått igenom en livstid av det.
Jag sa till Jack att jag ville att du skulle förstå bättre vad vi gör här.
Han var emot det, men jag övertygade honom, för han vill ditt bästa.
Liksom jag. Tror du på det?
- Litar du på mig? - Vad menar du?
Det är en enkel fråga.
Nej, det är det inte.
Okej. Rättvist.
Du la märke till att jag var nervös.
Det beror på att några saker hände på Rockefeller Center
som vi inte har pratat om än,
och jag är orolig att när vi gör det, så kommer de att uppröra dig.
Jag har ingen aning om vad du pratar om.
Jag vet.
Jag vill visa dig nåt.
Vad finns på bandet?
Jag hade normalt inte gjort det här så snart, men rättegången närmar sig.
Vad finns på bandet?
Låt oss bara titta tillsammans. Okej?
Jag vet inte vad det här är. Jag vill sluta nu.
Ledsen, men vi har inte mer tid, Danny.
Smyckesbutiken tvärsöver gatan hade en ny kamera.
De hittade inte det här förrän nyligen.
Det är en kopia.
Originalet är inlämnat som bevis.
Du har mixtrat med bandet.
Nej.
Det är en fälla.
Det är ingen fälla.
Och nånstans inom dig vet du nog det.
Det var ingen på Rockefeller Center utom du.
Bara du.
Du var skytten, Danny.
Inte Ariana. Bara du.
Det var alltid du.
Sov.
Stort misstag, damen.
Du gör ett stort misstag.
Yitzhak?
INSPIRERAT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AV DANIEL KEYES
Okej, hör upp.
Nu tar vi det jävligt lugnt, sa jag.
Jag ber inte.
Det här är skitsnack. Ni måste låta mig gå in.
Jag är inte rädd för vakten.
Alla sa åt dig att lämna pojken ifred.
Du gör ett fruktansvärt misstag.
Varför måste du ställa till problem? Jag lyssnar inte på dig!
Gud, jag är en sån jävla idiot. Jag borde inte ha lyssnat på henne.
Släpp ut mig. Jag kan hantera henne.
- Fan. Hon kommer tillkalla vakterna. - Det vore inte idealiskt.
Mike, om du skulle kunna...
Hör du mig? Pojken var okej. Pojken var trygg.
- Du borde inte vara här. - Åh, Danny.
Jag är rädd att han har rätt, min pojke.
Det borde du verkligen inte.
Åtminstone inte så här.
Vad är det som pågår här, Jack?
Skicka inte ut honom dit. Han klarar det inte.
- Vad fan var det? - Hur är det ens möjligt?
Det borde det inte vara.
Du gör mig förbannad! Hör du?
Yitzhak, vad gör du?
...gör mig förbannad!
- Jag kan göra det. - Underbar idé.
Vi låter en pundare styra våra öden för det har funkat så bra förut.
- Dra åt helvete. Jag är ren. - Nej.
- Mike. - Nej. Nej, nej. Jag kan inte just nu.
Yitzhak.
Sluta.
Om han skadar henne går allt åt helvete.
Han rör henne inte. Ni vet hans syn på kvinnor och barn.
- Vakterna, då? - Varför går inte du in
- om du är så jävla beslutsam? - Jag måste tänka!
Jag skojar inte. Du öser ur dig lögner.
Ni måste låta mig gå in.
Om han skadar nån hamnar vi i isolering.
Jag sa hur det här skulle sluta när du började langa.
Så det här är mitt fel?
Hur tror du vi får mat på bordet, din självrättfärdige skit?
Jag sa att vi skulle sluta i fängelse, och se var vi är!
Vakterna är precis där, Danny.
- Kom igen, hörni. - Jag är inte rädd för dem.
Jag skiter i allt!
Åh, för helvete, Mike!
- Stopp. Ni gör det värre. - Tänk på Danny. Kom igen. Mike.
Allt är bra, eller hur?
Danny, är det du?
Ja, allt är bra, syrran. Allt är bra.
- Allt är bra. Det är okej. - Jag försöker hjälpa dig.
- Kom nu. - Lugn och fin, pojk.
- Det vet jag. - Vänd dig om.
- Förlåt. - Gå tillbaka.
Nej, nej. Inget trixande. Skjut bara.
Kort.
Nära. Fokusera. Skjut igen.
- Ett till. - Skjut!
Jag har alltid ingen tur.
Jag har aldrig nån tur.
- Samma, väl? - Samma.
Låt honom inte skjuta!
Hur kunde det som hände hända?
Han har aldrig kommit hit vaken förut.
- Systemet håller på att haverera. - Vilket system?
- Vi. - Kom igen. Passa.
Mittpunkten sviktar. Besten hasar sig mot Betlehem.
Yeats.
Jag är ledsen att jag blir så ursinnig.
Du är inte här för din bländande konversationsförmåga.
Vi behöver dina vredesutbrott då och då.
Tyvärr löser vi inte det här problemet med knytnävar.
Jag klandrar mig själv.
Hon var ohyggligt övertygande. De bästa är alltid det.
De bästa vadå?
Lögnarna.
Det här är mitt fel, är jag rädd.
Så, ska vi inte låta honom prata med doktor-damen längre?
Jag tror att vi just sett tvingande bevis på
att den relationen inte längre är produktiv. Eller hur?
Hon börjar bli farlig.
Det verkar inte så troligt för mig, Jack.
Inte? Så du är en expert nu?
På fara? Ja.
Så när väcker vi honom?
Inte förrän vi har en plan.
- Jack. - Tjugoett.
Vet du vad de gör när man har en psykiatrisk störning i det här landet?
Försöker bota en.
Vad henne anbelangar är vi sjukdomen.
För att bota Danny måste hon utplåna alla oss.
Det är vansinne.
Vi är de enda som håller Danny vid liv.
Som sagt, vi behöver en plan.
Sätt fart. C-interner till mässhallen.
Sätt fart! Samma visa varje dag med dig, Jackson.
- Vet du var jag kan få tag i lite kola? - Dämpa dig för fan. Skithög.
- Vad fan är det här för skit? - Sätt fart, Sullivan.
- Vänta. Vad fan är det här för mat? - Sätt fart!
- Okej. - Nu!
Jag går. Herregud.
Jag fick din beställning.
- Ursäkta? - Vad du bad om.
Du sa att du ville ha mer. Jag sa att jag fixar saker.
Det var som fan.
Det gick fort.
Konstmaterial?
Inte exakt de du sökte, men ganska nära, va?
Vad fan ska jag med kritor till?
Det skiter jag i. Stick upp dem i röven.
Jag vill inte ha dem, okej? Byt med mig.
- Ta tillbaka dem. - Ingen vill ha dem. Betala nu, arsle.
För några jävla kritor? Är du galen?
Kom igen. Jag behöver kola. Hjälp mig, snälla.
Driver du med mig?
Läget?
Tja. Läget?
Tja, läget?
Vem av er kan fixa lite kola åt mig?
- Dra åt helvete. - Du, alltså. Läget?
Är den här djäveln seriös?
Jag tar vad som helst. Tjack. Bara nåt som håller igång mig.
Förstår du inte engelska?
- Dra åt helvete. - Vad är ditt problem, snubben?
- Du är mitt problem, subba. - Hördu!
Den här lille saten snuvade just Marcello.
Det är vad vi kallar ett missförstånd.
Kom igen, jag tänkte betala. Det var... Det var bara ett skämt.
Kan ni inte ta ett skämt?
För helvete.
Jag ska krossa dig, din djävel.
Barnsligt, enfaldigt och ytterst oansvarigt.
För fan, Jonny. Vad är det med dig?
- Ner! Lägg er ner, allihop. - Lägg er ner!
Jag sitter inte barnvakt åt den här skit...
Vi ligger illa till här. Gör för fan som du blir tillsagd.
- Vad fan, Sullivan? - Lägg dig ner!
- Lägg... Lägg ner den! - Släpp den nu!
Yitzhak, jag fixar det här, gamle gosse.
Mina herrar, snälla låt mig förklara...
Du kommer se för jävlig ut på din prövning i morgon.
Lugn, Fay Wray, det är jag.
- Du skrämde skiten ur mig. - Jisses. Är du bakis eller nåt?
Jag har inte sovit alls.
- Ja, du ser trött ut. - Tack, Stan. Du är för gullig.
Hoppas du var uppe och bad om ett mirakel för vi lär behöva ett.
Du sa ju att domarens villighet att träffa oss var ett bra tecken.
Jag sa att det inte var ett dåligt tecken. Inget med det här målet är bra.
Hjälper din uppgivna attityd dina klienter?
Det är ingen attityd, det är realism.
De måste acceptera diagnosen. Han är för sjuk för att stå inför rätta.
Han behöver sjukhusvård. De måste se det.
De måste inte göra nåt.
Jag fattar att det här vore stort för din karriär och allt.
Jag försöker hjälpa honom, Stan.
Okej, du och jag vet båda vad som står på spel för dig.
Och det som är bra för dig här, är bra för mig.
Självklart vore ett sjukhus bättre för grabben.
Vem vill sitta i fängelse?
Åklagare brukar gilla uppgörelser.
Bli inte uppspelt. Nyckelordet här är "brukar".
Här ligger det i alla andras intresse att det här går till rättegång.
Han är uppenbarligen sjuk.
Tror du att de bryr sig om det? De är som du och jag,
de bryr sig om sig själva och sina karriärer.
Och det gigantiska bakslaget de möter när pressen får veta
att Rockefeller-skytten kommer undan ostraffad.
Ingen pratar om ostraffad. Jag pratar om en säker vårdanläggning.
Det spelar ingen roll.
Tidningar säljs på skandaler. Och det är exakt vad det här blir
om det inte går till rättegång.
Så att säga att han har nåt som ingen hjärnskrynklare i världen tror finns
ser inte bra ut för nån.
Så varför bemödar du dig ens?
För att höga odds ändå är odds. Och jag hatar fanimej rättegångar.
Kom nåt annat upp i era små pratstunder som jag borde veta?
Sen han såg videon har han varit fullständigt tillbakadragen.
Varför visade du honom?
Jag tänkte inte låta honom höra om sin diagnos för första gången
under en förhandling.
Reaktionen på det här är oförutsägbar. Han hade kunnat bli katatonisk.
Han var så nära att misshandla mig, Stan, och han gillar mig.
Han kunde ha attackerat en domare eller en jurist för andra sidan.
- Och hur kunde det ha gått? - Okej. Så han vet...
Han vet nu att han är fler än en person?
- Kanske många fler än en. - Åh, kom igen.
Jag vill börja med att presentera dr Whitman.
Han är en världskänd psykiatriker
och författare till fem medicinska tidskrifter inriktade på mental sjukdom.
Han är också hedersmottagare av
American Psychological Associations E.L. Thorndike Award.
Har ni utvärderat den åtalade i relation till försvarets påstådda diagnos?
Nej, herr domare.
Efter att ha läst dr Goodwins rapport behövde jag inte det.
Jag kan inte diagnostisera nån med ett tillstånd som inte existerar.
Menar ni allvar?
Multipla personligheter
erkänns inte som en emotionell störning av American Psychiatric Association.
- Det står med i ICD. - Som en form av hysteri.
Ni kan inte besluta att en diagnos inte existerar.
Det är en emotionell neuros, inte en mental störning.
Nu räcker det.
Det här är ingen huggsexa.
Om ni inte kan tygla er tills det är er tur,
kan ni bli ombedd att lämna oss, doktor.
Fortsätt.
Att påstå att nån inte kan stå inför rätta för ett våldsbrott på grund av en störning
som den stora majoriteten av läkarkåren
inte ens erkänner, är i min mening skrattretande.
Jag är ledsen, men det är min yrkesmässiga åsikt.
Tack, doktor. Låt oss ta in den åtalade.
Herr domare, vi vill prata om några av våra upptäckter.
Vi har alla läst dr Goodwins rapport, låt oss se själva.
Okej.
Slå dig ner.
Är du okej?
Ja.
Vad har hänt med ditt ansikte?
Danny, lyssna, jag vet att det här kan vara skrämmande,
men de här människorna kommer att hjälpa dig
även om det inte verkar så först.
Du måste bara berätta sanningen, så kan vi skaffa dig vården du behöver.
Danny, syftet med den här förhandlingen är bara att se till
att du behandlas rättvist. Förstår du?
Varsågod.
Hej, Danny. Jag heter Patricia Richards.
Jag är åklagare i ditt mål.
Går det bra att jag ställer några frågor?
Danny, vet du var du är?
I ett konferensrum. Rikers Island.
Hur hamnade du här på Rikers Island?
På grund av en incident med ett handeldvapen på Rockefeller Center.
Och förstår du att du snart ska stå inför rätta
- för denna incident? - Ja.
Vet du vad det betyder?
Att en jury ska avgöra om jag är skyldig eller oskyldig.
Tack, Danny. Du skötte dig väl. Det är allt jag behöver.
- Er tur. - Stan, vänta.
- Är det nåt problem? - Nej.
- Ja. - Nej. Nej, herr domare.
Vänligen fortsätt då.
Hej, Danny. Det är väl Danny?
Inga kommentarer, tack.
Ja, sir. Det är Danny.
Jag har bara ett par frågor till dig här, sen är du klar. Okej?
Kan du berätta vem du var med på Rockefeller Center
- på dagen för incidenten - Med?
Det var såklart många människor där.
Folk på trottoaren som kom in och ut ur butiker.
Ja, men vem... Vem var med dig, Danny?
Förlåt, jag förstår inte riktigt frågan.
Vem gick du till Rockefeller Center med?
Det är inte Danny.
Sluta.
Ingen. Jag var ensam.
Men du sa i din redogörelse att du var på Rockefeller Center
med nån annan. Nån med ett vapen. Du...
- Inga ledande frågor, mr Camisa. - Okej.
Jag var ensam, sir, och om ni inte tror mig,
föreslår jag att ni tittar på videon.
- Det är inte Danny. - Tystnad, tack.
Okej.
I dina möten med dr Goodwin talade du ingående om dina huskamrater
Ariana och Ya... Yitzhak. Kan du berätta om dem?
Ariana och jag hade en koppling så snart jag såg henne,
och Yitzhak följde med henne. Innan jag visste ordet av bodde vi ihop.
Och hur skulle du beskriva dem?
Ariana och Yitzhak?
Ariana är älskvärd, lugn, lite som en bondkatt.
Men mjukare, kanske mer som en burma.
Medan Yitzhak är som en vildkatt.
Man vill inte bli ovän med honom.
Danny, jag är lite förvirrad här.
Du frågade mig om Ariana och Yitzhak.
Mina katter.
Det här är inte... Det här är inte Danny.
Herr domare, det här är Jack, ett av Dannys alter egon.
Tystnad, sa jag. Ett ord till, så får ni lämna rummet.
Sätt er nu, doktor, snälla.
Har ni nåt mer ni vill fråga er klient?
Nej, herr domare. Det var allt.
- Kan du vänta utanför, tack? - Doktor.
Tack.
Herr domare, som jag sa, det var inte Danny.
Ni släpade hit oss alla för att höra er fullkomligt klartänkta klient
beskriva sina husdjur.
- Herr domare, som jag sa... - Bad jag er tala?
Advokaten, jag skulle förbereda mig för rättegång.
Herr domare, snälla. Om jag kan få en minut...
Stan, om du vill handla rätt mot din klient, reta inte upp mig mer.
Och när du pratar, retar det upp mig.
Okej.
Okej, han erkänner sig skyldig,
ni reducerar anklagelsen till en förseelse,
och han blir inlåst på mentalsjukhus under en lång tid.
Du skojar, va?
Kom igen, Patty. Det är en bra uppgörelse.
För din klient. Mina chefer skulle flå mig levande.
Han hör inte hemma i fängelse. Okej? Han behöver vård.
Han avfyrade ett vapen in i en obeväpnad folkmassa och flydde sen från platsen.
Men han har en sjukdom, Patty. Ser du inte det?
Så han får frikort?
Jag tycker att ett mentalsjukhus borde vara tillräckligt.
Han förtjänar väl en ärlig chans här? En andra chans?
Jag ska våga mig på en gissning.
När jag synar honom noga, och jag ska syna honom riktigt noga,
kommer jag att finna en bakgrund av våld.
Jag kommer att finna att han på nåt vis lyckades slippa förbi obemärkt.
Han sköt folk i Midtown mitt på ljusa dan, och du vill ha ett frikort?
Rikers är fyllt med unga svarta och bruna män
som gjorde mycket mindre. Var var deras frikort?
Var var deras uppgörelser när de behövde en chans?
Din klient kommer att få en ärlig chans
för att han har privilegiet av ett rättssystem
som byggdes för människor som ser ut som han,
men han får inget frikort från mig.
Så nej, det blir ingen uppgörelse. Vi ska gå till rättegång.
Tror du att du vann?
Vet du hur ett federalt fängelse är?
Det får det här stället att se ut som ett sommarläger.
Tror du att Yitzhak kan skydda honom?
Yitzhak har fortfarande bara Dannys kroppsvikt.
NI är alla fortfarande bara en person.
De kommer att sluka er levande där inne.
Hoppas din lilla ploj var värt det för dig, Jack.
Så, vad gör vi nu?
Vi ställs inför rätta och accepterar vårt straff som en man.
Vi gör det vi alltid gör. Vi överlever.
Jag klarar inte en hel rättegång.
- Jag kan göra det. - Eller inte.
Men det där som hon säger händer i fängelset, då?
Hon vet inte vad vi är kapabla till.
- Och om kvinnan har rätt? - Om vad?
Vi är kanske problemet.
Pojken behöver kanske stå på egna ben.
Vad fan säger du, mannen?
Han behövde oss för att överleva, ja, men kanske inte längre.
Vadå? Som att han har växt ifrån oss?
Jack, du säger väl alltid ta konsekvenserna?
- Ja. - Så det är kanske dags att Danny gör det.
Det här är skitsnack. Danny behöver oss.
Han har kanske rätt.
Du förstår väl vad du föreslår här?
Ja.
Ska vi bara dö?
Är det så farligt att göra en sån uppoffring?
Jävlas du med mig?
Håll käften, Jonny, för en gångs skull.
Fantastiskt, eller hur?
Att älska nån så mycket.
Att vilja skydda deras existens så våldsamt att man gör vad som helst.
Man skulle dö för dem.
Eller döda för dem.
Ledsen, gamle vän. Han kan bara inte överleva utan oss.
Hej, Danny.
Ari. Jag har varit så orolig för dig.
Fint att se dig, Danny.
De frågar hela tiden vart du tog vägen, och de tror att jag gjorde dig nåt.
Jag mår bra. Det är lugnt.
Nej. Nej, det är inte lugnt. Jag sitter djupt i skiten, Ari.
Oroa dig inte, vi löser det.
Ja, okej.
Var fan är vi?
Du är den viktigaste personen i mitt liv. Vet du det?
Du skrämmer mig.
Vi har en koppling, eller hur?
Ja. Absolut.
Och den kopplingen beror på att jag liksom lever för dig, Danny.
För att jag är du, Danny. Vi är du allihop.
Jag var ensam på Rockefeller Center. Du var inte med mig.
Jag var med dig, här inne och här inne.
Men du lämnade mig.
Jag har aldrig lämnat dig. Och kommer aldrig att göra det.
Ingen av oss vill lämna dig, käre pojke.
Vi är bara här för att hjälpa dig.
Det är vad vi gör.
Du kan inte somna den här gången, Danny.
Vi behöver varandra.
- För vad? - För att leva.
Det är tomt när du sover där ute.
Ibland smyger jag in när ingen ser för att drömma med dig.
Vi kommer när du behöver hjälp eller är för ensam eller för rädd.
Jag kommer hit för att ta din ensamhet.
Att vara nära andra människor är för smärtsamt för dig.
Det gör för ont. Så då dyker jag upp.
- Har du alltid vetat? - Vad?
Att du inte är verklig.
Nej, inte vanligtvis.
Bara när vi är här. Som nu.
Finns det andra som jag?
Nej, Dan, du är unik.
Du skapade oss allihop.
Vilka är alla de här människorna?
De är du allihop.
Alla hade ett syfte vid nån tidpunkt. Men inte längre.
Jack kallar dem de oönskade.
Yitzhak.
Jack stannar mest bakom kulisserna,
men om saker börjar spinna utom kontroll så reder han ut det.
Sannerligen.
Du förstår, det som hände med Marlin och Adam här i ladan
fick dig att vilja dö, Danny. Minns du?
Men det gjorde du inte.
Du brast som en bit glas. Du splittrades i många delar.
Alla du, alla separata.
Skyddsänglar, här för att hjälpa dig leva.
Varför berättar ni det här nu?
Nåt har förändrats.
Du kom hit, Danny, vaken.
Det har aldrig hänt. Det borde inte hända.
Den där kvinnan vill ta oss ifrån dig. Hon vill förgöra oss.
- Rya. - Hon tror att vi är en sjukdom.
Hon vill skicka dig till ett ställe där de medicinerar
och behandlar dig för att försöka döda oss.
Vi skulle inte kunna hjälpa dig.
De förstår inte vad du behöver. Det gör vi.
Vi behöver din hjälp.
Jag är rädd att om vi alla dör...
...så dör du också.
Vad vill ni att jag ska göra?
Du måste göra dig av med henne.
Det måste bli du, för hon vet om det är en av oss.
Säg att du inte vill ha hennes inblandning.
Att du varken kan eller tänker hävda psykisk sjukdom.
- Då hamnar jag i fängelse. - Det blir kanske inget avsevärt straff.
Ingen skadades ju allvarligt.
Och jag behöver verkligen din hjälp, Danny. Det gör vi alla.
Du vet vad du ska göra, min pojke. Och du vet att du borde göra det.
Duktig pojke.
Jag förstår att jag är obetydlig för dig, Jack.
Och ja, den här resan har inkluderat en del upplyst egenintresse från min sida.
Visst. Men att du gör mig till åtlöje är väldigt svårt att svälja,
med tanke på att allt jag försökt göra är att hjälpa dig.
Jag vet att du kan höra mig, Danny.
Och om du ville kämpa lite, så hade du kunnat det.
Men du vill tydligen hamna i fängelse,
annars hade du inte gett oss den där fantastiska jävla uppvisningen i går.
Som du vill.
Jag satte hela min jävla karriär på spel för den här skiten.
Jag vet inte varför i helvete jag kom hit.
Snälla.
Det finns röster i mitt huvud.
Det finns andra människor här inne.
Jag ber dig.
Hjälp mig. Snälla.
Jag är här.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER BEHÖVER STÖD, GÅ TILL APPLE.COM/HERETOHELP
Undertexter: Kristina Donnellan