Dobro jutro, Danny. Kako ste spali?
Kaj pa vem. Slabo. Mogoče.
Zakaj?
Ste kdaj poskusili spati v zaporu?
Ste videli mrk?
Ne, samo svetlobo. A bilo je čudno.
Carl Jung je menil, da so mrki znanilci preporoda.
Kdo?
Psihiater. Ne poznate? Slaven je.
Ne.
Ste v redu?
- Zdite se živčni. - Ja. Mogoče.
Morda sem res. Danes.
Ste zato tako nerodni? Navadno namreč niste.
Zelo pronicljivi ste.
Zakaj ste živčni?
Nekaj bom vprašala.
Zakaj ste tu?
Ne razumem.
Z mano.
Zaradi tistega v Rockefellerjevem centru.
Toda zakaj govoriva o tem?
Pomagate mi pri pripravah na sojenje.
Ker sem, če se je zgodilo kaznivo dejanje, sokriv, tudi če nisem streljal jaz.
Prejšnji teden sva govorila o tem, da sta šla z Jackom v London.
Ste vedeli, da me je Jack obiskal?
To ni mogoče. V Londonu je.
So Jackova?
V mojem vodniku je.
Tam ste dobili njegovo številko.
Ne, iztrgal sem jo. So ga na policiji spet sestavili? Kako ste jih dobili?
Danny. Vaš um izjemno dobro racionalizira.
Zgodbe razvijate sproti.
Neverjetno spreminjate v mogoče. Že vse življenje.
Jacku sem rekla, da hočem, da bolje razumete, kaj počneva tu.
Proti je bil, a sem ga prepričala, ker vam želi le najboljše.
Jaz pa tudi. Verjamete?
- Mi zaupate? - Ne razumem.
- Vprašanje je preprosto. - Ne, ni.
Dobro. Pošteno.
Opazili ste, da sem na trnih.
Sem, ker o nekaterih dogodkih v Rockefellerjevem centru
še nisva govorila. In skrbi me, da se boste razburili, ko bova.
Pojma nimam, o čem govorite.
Vem.
Nekaj bi vam pokazala.
Kaj je na kaseti?
Navadno tega še ne bi naredila, vendar se sojenje hitro približuje.
Kaj je na kaseti?
Oglejva si jo skupaj, prav?
- Ne vem, kaj je to. Šel bom. - Zelo mi je žal, a nimava več časa.
V zlatarni čez cesto so imeli novo kamero.
Posnetek so našli šele nedavno.
Kopija je.
Izvirnik je med dokazi.
Posnetek ste priredili.
Ne.
Zvijača je.
Ni.
In mislim, da nekje v sebi to veste.
V Rockefellerjevem centru ste bili samo vi.
Samo vi.
Danny, vi ste streljali.
Ne Ariana. Samo vi.
Vedno ste bili vi.
Zaspi.
Huda napaka, gospa.
Hudo napako delate.
Yitzhak?
PO KNJIGI THE MINDS OF BILLY MILLIGAN DANIELA KEYESA
Poslušaj.
- "Bodimo mirni, mater." - Ne prosim.
- Bedarija. Pusti mi tja. - Ne bojim se paznika.
Rekli so vam, da ga pustite pri miru. Hudo napako delate.
Zakaj morate povzročati težave? Ne poslušam vas!
Zaboga, res sem idiot. Ne bi je smel poslušati.
Dovoli, da jaz uredim.
- Sranje. Paznike bo poklicala. - To ne bi bilo dobro.
Mike, če ne zameriš...
Me slišite? Fant je bil v redu. Varen.
- Ne bi smel biti tukaj. - Danny.
Fant moj, prav ima.
Res ne bi smel biti.
Vsaj ne takole.
Jack, kaj se dogaja?
Ne pošljite ga tja. Ne bo preživel.
- Kaj klinca je bilo to? - Kako je to mogoče?
Ne bi smelo biti.
Ob živce me spravljate.
Yitzhak, kaj počnete?
Besen sem!
- Naj jaz. - Ja, super ideja.
Zaupajmo usodo džankiju, ker se je to že obneslo.
- Jebi se, Jack. Čist sem. - Ne.
- Mike. - Ne. Zdaj ni pravi čas.
Yitzhak.
Stojte.
- Če ji bo kaj naredil, bo šlo vse k vragu. - Ne bo ji. Ženska je.
- Pa pazniki? - Zakaj ne prevzameš,
- če si tako odločen? - Razmisliti moram!
- Ne zajebavam se. Grdo lažete. - Morate mi dovoliti.
Če bo komu kaj naredil, bomo šli v samico.
Povedal sem ti, kako se bo končalo dilanje.
Jaz sem kriv?
Kaj te preživlja, čistun?
Rekel sem, da bomo pristali v zaporu. In smo!
Pazniki so blizu, Danny.
- Fantje, gremo. - Ne bojim se jih.
Jebe se mi!
Jebela, Mike!
- Stojte. Vse boste poslabšali. - Misli na Dannyja. Pridi. Mike.
V redu sva, ne?
Danny, si to ti?
Ja, vse je v redu.
- V redu sva. V redu je. - Pomagati ti skušam.
- Pridi. - Lepo počasi.
- Vem. - Obrni se.
- Oprostite. - Nazaj.
Ne. Nič zapletenega. Udari.
- Daj mi karto. - Skoraj. Zbrati se moraš. Znova.
- Še eno. - Udari!
Vedno sem brez sreče.
Nikoli nimam sreče.
- Enako pomeni. - Ja.
Napadi. Ustavi ga.
Kako se je to zgodilo?
Še nikoli se ni zbudil.
- Žal razpada sistem. - Kakšen sistem?
- Mi. - Daj. Tukaj.
Jedro ne zdrži. Zver hlača v Betlehem.
Yeats.
Oprosti, ker se mi tako utrga.
Ni treba, da si iskriv sogovornik.
Kdaj pa kdaj se ti mora utrgati.
Toda te težave žal ne moremo rešiti s pestmi.
Krivim sebe.
Bila je pošastno prepričljiva. Najboljši so vedno.
Najboljši?
Lažnivci.
Žal sem kriv jaz.
Mu ne bova več dovolila govoriti z doktorico?
Pravkar sva videla prepričljiv dokaz,
da ta zveza ni več koristna. Ni tako?
Nevarna postaja.
To se mi ne zdi preveč verjetno, Jack.
Tako? Si zdaj strokovnjak?
Za nevarnost? Ja.
Kdaj ga bomo zbudili?
Šele ko bomo imeli načrt.
- Jack. - Ajnc.
Veš, kaj se tu zgodi, ko pri nekom ugotovijo duševno motnjo?
Poskusijo jo pozdraviti. Zanjo smo bolezen.
Dannyja pa bi pozdravila tako, da bi se znebila nas.
To je noro.
Mi ga ohranjamo pri življenju.
Kot sem rekel, potrebujemo načrt.
Gremo. Oddelek C v menzo.
Gremo! Jackson, s tabo je vsak dan isto.
- Veš, kje bi dobil kaj koke? - Ne tako na glas, drekač.
- Kaj je to sranje? - Pojdi, Sullivan.
- Ne. Kakšna hrana je to? - Ajde!
- V redu. - Takoj.
Že grem, no. Jezus.
Tvoje naročilo imam.
- Prosim? - Tisto, kar si hotel.
Rekel si, da hočeš več. Jaz vse zrihtam.
Matervola.
To je bilo pa hitro.
- Slikarski material? - Ne čisto. Ampak blizu.
- Kaj naj počnem z barvicami? - Zaradi mene si jih lahko vtakneš v rit.
Nočem jih. Zamenjaj jih.
- Vzemi jih nazaj. - Nihče jih noče.
- Zdaj pa plačaj. - Za klinčeve barvice? Si zmešan?
Frik, koko rabim. Pomagaj mi.
Zajebavaš?
Ojla.
Oj. Ojla.
Oj, ojla.
Kdo od vas mi lahko nabavi koko?
- Odjebi. - Torej ti. Ojla.
Oj, je ta gnida resna?
Tudi spid bo v redu. Nekaj za tolažbo. Ja?
Ne razumeš angleško?
- Odjebi. - Ej. Kaj te muči, frik?
- Ti, mrhica. - Ej!
Tale pizdunček ni plačal Marcellu.
To imenujemo nesporazum.
Daj no, saj bi plačal. Samo hecal sem se.
Ne preneseš heca?
Prekleto.
Ubil te bom, drekač.
Otročje, neumno in neznansko neodgovorno.
Prekleto, Jonny. Kaj ti je?
- Na tla! Vsi na tla! - Na tla!
Ne bom pazil na tega usr...
V kočljivem položaju smo. Samo ubogaj.
- Sullivan, kaj... - Na tla!
- Daj... Odloži. - Izpusti!
Yitzhak, bom jaz.
Gospodje, dovolite, da pojasnim...
Na zaslišanju boš videti usrano.
Pomiri se, samo jaz sem.
- Na smrt si me prestrašil. - Zaboga. Imaš mačka?
Samo spala nisem.
- Utrujena si videti. - Hvala, Stan.
Upam, da si molila za čudež. Danes ga bova potrebovala.
Nisi rekel, da je srečanje s sodnikom dober znak?
Ne, rekel sem, da ni slab. Nič v tej zadevi ni dobro.
Stranke braniš z malodušjem?
Samo realist sem.
Morajo sprejeti diagnozo. Za sojenje je preveč bolan.
V bolnišnico spada. To morajo uvideti.
Ni jim treba.
Vem, da bi ti to zelo pomagalo pri karieri.
Stan, pomagati mu želim.
Oba veva, kaj boš imela od tega.
V tem primeru to koristi tudi meni.
Seveda bo bolnišnica zanj boljša. Nihče noče v zapor.
Tožilki je priznanje za blažjo kazen navadno všeč.
Navadno. Ne veseli se še.
V tem primeru vsi hočejo, da pride do sojenja.
Očitno je, da je bolan.
To jim ni mar. Taki so kot midva.
Mar jim je zase in svojo kariero.
In bojijo se napadov, ko bodo novinarji izvedeli,
- da so strelca iz Rockefellerja izpustili. - Saj ga ne bodo.
V zavodu bo.
Ni pomembno.
Časopise prodajajo škandali. In brez sojenja bo to škandal.
Trditi, da ima nekaj, v kar ne verjame noben psihiater,
ni dobro za nikogar.
Zakaj se torej trudiš?
Ker je tudi majhna možnost možnost. In ne maram hoditi na sodišče.
Bi moral o vajinih pomenkovanjih vedeti še kaj?
- Po ogledu posnetka se je zaprl vase. - Zakaj si mu ga pokazala?
Nisem hotela, da za svojo diagnozo izve med postopkom.
Odziva na to ni mogoče napovedati. Lahko bi padel v katatonijo.
Za las je manjkalo, da me ni napadel, pa sem mu simpatična.
Lahko bi napadel sodnika ali tožilko.
- Kako bi se to končalo? - Torej zdaj ve, da je več kot ena oseba.
Mogoče veliko več kot ena.
Lepo te prosim.
Predstavila bi dr. Whitmana.
Je mednarodno priznan psihiater
in avtor petih medicinskih vestnikov, posvečenih duševnim boleznim.
Je tudi dobitnik nagrade E. L. Thorndike. Podeljuje jo Zveza ameriških psihologov.
Ste pri obtožencu preverjali diagnozo, ki jo je postavila obramba?
Ne, gospod sodnik. Po branju poročila dr. Goodwinove mi ni bilo treba.
Ne morem ugotavljati neobstoječe bolezni.
Resno?
Ameriška zveza psihiatrov razcepljene osebnosti ne priznava kot čustveno motnjo.
- Mednarodni sistem pa. - Kot obliko histerije.
- Torej obstaja. - Čustvena nevroza je, ne duševna motnja.
Dovolj.
Nismo na tržnici.
Doktorica, počakajte, da pridete na vrsto, ali pa odidite.
Nadaljujte.
Trditi, da nekomu ni mogoče soditi za nasilno kaznivo dejanje zaradi motnje,
ki je večina medicinskih strokovnjakov
sploh ne priznava kot resnično, je po mojem smešno.
Žal mi je, toda to je moje strokovno mnenje.
Hvala, doktor. Pokličimo obtoženca.
Rada bi govorila o naših izsledkih.
Prebrali smo poročilo. Prepričajmo se sami, prav?
Prav.
Sedite.
Ste v redu?
Ja.
Kaj se je zgodilo?
Danny, vem, da bi to lahko bilo srhljivo,
toda ti ljudje vam bodo pomagali,
tudi če se bo sprva zdelo drugače.
Samo resnico morate povedati, pa se boste lahko ustrezno zdravili. Velja?
Danny, s tem uvodnim zaslišanjem želimo zagotoviti pravično obravnavo.
Gospa tožilka.
Danny, sem Patricia Richards.
Okrožna javna tožilka v vašem primeru.
Vam smem postaviti nekaj vprašanj?
Veste, kje ste?
Sejna soba. Otok Rikers.
Zakaj ste se znašli tukaj?
Zaradi incidenta s strelnim orožjem v Rockefellerju.
- Razumete, da vam bomo zanj sodili? - Ja.
Veste, kaj to pomeni?
Da bo o tem odločala porota.
Hvala, Danny. Zelo dobro vam je šlo. To je vse.
- Vi ste na vrsti. - Stan, počakajte.
- Je kaj narobe? - Ja.
- Da. - Ne, gospod sodnik.
Potem pa nadaljujte.
Zdravo, Danny. Saj ste Danny, kajne?
Brez komentarjev, prosim.
Da, gospod. Danny sem.
Samo še nekaj vprašanj in boste lahko odšli.
S kom ste bili v Rockefellerjevem centru
- na dan incidenta? - S kom?
Tam je bilo veliko ljudi.
Obiskovali so trgovine.
Že. Ampak kdo je bil z vami, Danny?
Oprostite, ne razumem vprašanja.
- S kom ste šli v Rockefellerjev center? - Ni Danny.
Nehaj.
Z nikomer. Sam sem bil.
Toda v izjavi ste navedli, da ste bili tam
še z nekom. Z nekom s pištolo.
- Brez usmerjanja, g. Camisa. - Prav.
Gospod, sam sem bil. Če ne verjamete, si oglejte posnetek.
- Ni Danny. - Tišina, prosim.
Prav.
Na srečanjih z dr. Goodwin ste veliko govorili o svojih cimrih,
o Ariani in Yitzhaku. Nam lahko kaj poveste o njiju?
Z Ariano sva takoj začutila povezanost.
Yitzhak je prišel z njo.
In potem smo živeli skupaj.
Kako bi ju opisali?
Ariano in Yitzhaka?
Ariana je prijazna, mirna, nekakšna tigrasta muca.
Le da nežnejša. Kot burmanka.
Yitzhak pa je divji.
Nočete ga razjeziti.
Danny, nekoliko sem zmeden.
Vprašali ste o Ariani in Yitzhaku.
Mojih mačkah.
To ni... To ni Danny.
Gospod sodnik, to je Jack. Eden od Dannyjevih alter egov.
Še eno besedo, pa vas bom dal odstraniti.
Doktorica, sedite, prosim.
Bi stranko vprašali še kaj?
Ne, g. sodnik. To je vse.
- Počakajte zunaj, prosim. - Doktorica.
Hvala.
G. sodnik, to ni bil Danny.
Sem smo morali priti poslušati o mačkah vaše povsem prisebne stranke.
- G. sodnik, kot sem rekla... - Sem vas kaj vprašal?
Tožilka, pripravite se na sojenje. Takoj.
G. sodnik, če smem...
Stan, če bi stranki radi pomagali, me ne jezite še bolj.
Popenim, kadar odprete usta.
Prav.
V zameno za priznanje krivde
zmanjšaš obtožbe na prestopek,
on pa gre v zavod za duševne bolnike.
- Hecaš se, ne? - Patty, to je dober dogovor.
Za tvojo stranko. Moji šefi bodo znoreli.
Ne spada v zapor, prav? Zdravljenje potrebuje.
Ustrelil je v neoboroženo množico in pobegnil.
- Bolan je, Patty. Ne vidiš? - In zato naj mu odpustimo?
Zavod za duševne bolezni bo dovolj.
Zasluži si utemeljen dvom, ne? Drugo priložnost.
Stan, staviva.
Ko se mu bom temeljito posvetila,
bom našla več nasilnih dejanj,
za katera se mu je nekako uspelo izmuzniti kazni.
Sredi belega dne je streljal v središču mesta, ti pa bi rad odpustek?
Rikers je poln mladih temnopoltih, ki so zagrešili veliko manj.
So njim ponudili blažjo kazen za priznanje?
Tvoji stranki bo pravico do domneve nedolžnosti omogočil pravni sistem,
ki je bil pisan na kožo takim, kot je on. Jaz pa mu ne bom pogledala skozi prste.
Ne bom mu omogočila blažje kazni. Sodili mu bodo.
Misliš, da si zmagal?
Veš, kakšen je zvezni zapor?
Proti njem so tole počitnice. Misliš, da ga Yitzhak lahko varuje?
Še vedno ima Dannyjevo telo.
Še vedno ste vsi ena oseba.
Tam vas bodo živega požrli.
Upam, da se ti je ta šarada izplačala, Jack.
Kaj bomo zdaj?
Kazen bomo sprejeli kot dedci. Ravnali bomo kot zmeraj in preživeli.
Ne bom zdržal vsega sojenja.
- Jaz pa. - Ali pa ne.
Kaj pa dogajanje v zaporu, ki ga je omenila?
Pojma nima, česa smo sposobni.
- Pa če ima prav? - Glede česa?
Mogoče smo težava mi.
- In se mora fant postaviti na svoje noge. - Kaj klinca govoriš?
Potreboval nas je za preživetje. Mogoče nas ne potrebuje več.
Kaj? Prerasel nas je?
Jack, govoriš, naj sprejmemo posledice.
- Ja. - Mogoče je čas, da jih tudi Danny.
To je oslarija. Danny nas potrebuje.
Mogoče ima prav.
Se zavedaš, kaj predlagaš?
Ja.
Umremo naj, jebenti?
Je taka žrtev tako slaba?
Me zajebavaš?
Jonny, za spremembo utihni.
Neverjetno, kaj?
Da imaš nekoga tako rad.
Da bi naredil vse, da bi ga zavaroval.
Tudi umrl.
Ali ubijal.
Prijatelj, žal mi je. Brez nas ne more preživeti.
Zdravo, Danny.
Ari. Skrbelo me je zate.
Lepo te je videti, Danny.
Sprašujejo, kam si šla. Mislijo, da sem ti nekaj naredil.
Dobro sem. Vse je v redu.
Ne, ni. V hudem dreku sem, Ari.
Ne skrbi, nečesa se bova domislila.
Ja, prav.
Kje sva, jebenti?
Pomeniš mi največ v življenju, veš?
Strašiš me.
Povezana sva, ne?
Ja. Absolutno.
To pa zato, ker živim zate, Danny.
Ker sem ti. Vsi smo.
V Rockefellerjevem centru sem bil sam. Nisi bila z mano.
Bila sem s tabo. Tukaj in tukaj.
- Ampak, zapustila si me. - Ne. In te tudi ne bom.
Nihče od nas te noče zapustiti.
Tu smo, da ti pomagamo.
To počnemo.
Tokrat ne moreš zaspati, Danny. Potrebujemo drug drugega.
- Za kaj? - Da živimo.
Ko spiš, nastane praznina.
Včasih se na skrivaj izmuznem vanjo, da sanjam s tabo.
Pridemo, kadar potrebuješ pomoč, si preveč osamljen in prestrašen.
Preganjam tvojo osamljenost.
Družba drugih ljudi je zate preboleča.
Preveč te prizadene. Takrat se pojavim.
- Si vedno vedela? - Kaj?
Da nisi resnična.
Navadno ne.
Le kadar sva tukaj. Kot zdaj.
Je še kdo kot jaz?
Ne, Dan. Nekaj posebnega si.
Ti si nas ustvaril.
Kdo so?
Vsi so ti.
Vsak je imel svoj namen. A ga nima več.
Jack jih imenuje nezaželeni.
Yitzhak.
Jack večinoma ostaja v ozadju.
Kadar pa stvari uidejo z vajeti, nas spravi v red.
Drži. Zaradi tistega, kar se je v tem skednju zgodilo med Marlinom in Adamom,
si hotel umreti, Danny. Se spomniš?
Vendar nisi.
Razbil si se kot steklo. Na veliko kosov.
Vse si bil ti, ločen.
Smo angeli varuhi. Pomagamo ti živeti.
- Zakaj mi to pripovedujete zdaj? - Nekaj se je spremenilo.
Prišel si sem. Buden.
To se še ni zgodilo. Ne bi se smelo.
Tista ženska te nam hoče vzeti. Nas uničiti.
- Rya. - Meni, da smo bolezen.
Hoče te poslati nekam, kjer ti bodo dajali zdravila, da bi nas ubili.
Ne bi ti mogli pomagati.
Ne razumejo tvojih potreb. Mi jih.
Pomagati nam moraš.
Bojim se, da boš, če bomo vsi umrli...
Umrl tudi ti.
Kaj bi radi od mene?
Znebiti se je moraš.
Moraš se je ti, ker bo nas prepoznala.
Reci ji, da nočeš, da ima kaj s tvojim primerom.
Da ne boš priznal neprištevnosti.
- Ampak potem bom šel v zapor. - Kazen morda ne bo huda.
Nihče ni bil hudo poškodovan.
Res potrebujem tvojo pomoč, Danny. Vsi jo.
Veš, kaj moraš narediti, fant moj. In veš, da je neizogibno.
Tako je prav.
Jack, vem, da ti nič ne pomenim.
In res je, od tega imam koristi tudi jaz.
Ni pa mi všeč, da si se tako ponorčeval iz mene,
glede na to, da ti poskušam zgolj pomagati.
Vem, da me slišiš, Danny.
Če bi se hotel nekoliko upreti, bi se lahko.
Ampak očitno hočeš v zapor,
sicer včeraj ne bi priredil tako imenitne predstave.
Kakor hočeš.
Za to sranje sem na kocko postavila svojo kariero.
Zakaj sem sploh prišla?
Prosim.
V moji glavi so glasovi.
V njej so še drugi ljudje.
Prosim vas.
Pomagajte mi. Prosim.
Tukaj sem.
ČE VI ALI KDO, KI GA POZNATE, POTREBUJE POMOČ, OBIŠČITE APPLE.COM/HERETOHELP
Prevedla Polona Mertelj