God morgen, Danny. Sovet godt?
Jeg vet ikke. Ikke så veldig godt, kanskje.
Hvorfor ikke?
Prøvd å få sove i fengsel?
- Så du solformørkelsen? - Nei, bare lyset. Men det var rart.
Carl Jung mente solformørkelser varslet om gjenfødelse.
Hvem?
Psykiateren. Aldri hørt om ham?
Nei.
Går det bra?
- Du virker litt nervøs. - Ja, kanskje.
Det er jeg kanskje litt i dag.
Er det derfor du er klossete? For det pleier du ikke å være.
Det var observant.
Hvorfor er du nervøs?
Jeg skal spørre deg om noe. Hvorfor er du her?
- Hva mener du? - Her sammen med meg.
På grunn av det som skjedde ved Rockefeller Center.
- Men hvorfor snakker vi om det? - Du hjelper meg før rettssaken.
For selv om det ikke var jeg som skjøt, er jeg medskyldig.
Forrige uke snakket vi om Jack, og at du var i London.
Visste du at Jack har snakket med meg?
Nei, det er umulig. Han er i London.
Er disse Jacks?
Guideboken min.
Du fant nummeret hans i guideboken.
Nei, jeg ødela den. Limte politiet den sammen? Hvor fikk du disse fra?
Danny. Hjernen din er eksepsjonelt flink til å rasjonalisere.
Den spiller av historier i sanntid.
Den gjør det usannsynlige mulig. Du har hatt det sånn hele livet.
Jeg sa til Jack at jeg ville gi deg en bedre forståelse av hva vi gjør her.
Han var skeptisk, men jeg overtalte ham. Han ønsker ditt beste.
Det gjør jeg også. Tror du på det?
- Stoler du på meg? - Hva mener du?
- Det er et enkelt spørsmål. - Nei.
Greit nok.
Du la merke til at jeg var nervøs.
Det er fordi det er ting som skjedde ved Rockefeller Center
vi ikke har snakket om ennå. Og jeg er redd det skal gjøre deg opprørt.
Jeg skjønner ikke hva du snakker om.
Det vet jeg.
Jeg har noe å vise deg.
Hva er det?
Jeg gjør vanligvis ikke sånt så tidlig, men rettssaken nærmer seg.
Hva er det?
Vi ser på det sammen. OK?
- Jeg vil avslutte nå. - Vi kan ikke vente lenger, Danny.
Det var et kamera hos gullsmeden tvers over gaten.
Opptaket ble oppdaget først nå nylig.
Dette er en kopi.
Originalen er bevismateriale.
- Du har gjort noe med opptaket. - Nei.
- Det er lureri. - Det er ikke lureri.
Og jeg tror du vet det innerst inne.
Det var ingen andre enn deg ved Rockefeller Center.
Bare deg.
Det var du som skjøt, Danny.
Ikke Ariana. Bare du.
Det var bare deg.
Sov.
Stygg feil.
- Veldig dumt. - Yitzhak?
INSPIRERT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN AV DANIEL KEYES
Hør etter.
- Nå tar vi det rolig. - Jeg spør ikke.
Dette er bare piss. La meg gå inn. Jeg er ikke redd for vakten.
Vi ba deg la guttungen være.
Dette er et grovt feilgrep.
Hvorfor må du lage problemer? Jeg tar ikke ordre fra deg!
- Jeg skulle aldri hørt på henne. - Slipp meg ut. Jeg fikser henne.
- Faen, hun tilkaller vaktene. - Det ville vært uheldig.
Mike, hvis du ikke har noe imot...
Hører dere? Guttungen klarte seg fint. Han var trygg.
- Du skal ikke være her inne. - Å, Danny.
Jeg er redd han har rett, min venn.
Du burde ikke være her. I hvert fall ikke på denne måten.
Hva er dette, Jack?
Ikke la ham gå. Han klarer det ikke.
- Hva faen var det? - Hvordan går det an?
Det skal ikke gå an.
Jeg blir så forbannet!
Yitzhak, hva er det du gjør?
...så forbannet!
- Jeg fikser det. - Flott forslag.
- Ja, vi lar junkien løse dette. - Faen ta deg, Jack. Jeg er nykter.
- Mike. - Nei, nei. Jeg kan ikke akkurat nå.
Yitzhak.
Stopp.
- Han må ikke gjøre henne noe. - Han rører aldri kvinner eller barn.
- Hva med vaktene? - Gjør det selv
- hvis du er så sikker. - Jeg må tenke!
Jeg mener alvor. Du lyver.
Du må la meg få prøve. Hvis han skader noen, ender vi på isolat.
Jeg advarte deg da du begynte å selge dop.
Så nå er det min skyld?
Hvordan skulle vi fått råd til mat, din prektige kødd?
Jeg sa vi kom til å ende i fengsel, og se hvor vi er nå!
Vaktene er rett utenfor, Danny.
- Inn. Fort. - Jeg er ikke redd for dem.
Jeg bryr meg ikke!
Men for faen da, Mike!
- Stopp. Dere gjør det bare verre. - Tenk på Danny. Kom igjen. Mike?
Det går bra nå, ikke sant? Danny, er det deg?
Ja, alt i orden, søs.
- Det går bra. - Jeg prøver å hjelpe deg.
- Kom her. - Rolig.
- Det vet jeg. - Snu deg.
- Unnskyld. - Ut.
- Nei, nei. Bare skyt. - Gi meg et kort.
Nesten. Du må konsentrere deg.
- Et til. - Skyt! Skyt!
Jeg mangler alltid flaks.
Jeg har aldri flaks.
- Det er vel det samme? - Ja.
Ikke la ham skyte!
Hvordan kunne det skje? Han har aldri vært våken her inne.
- Systemet svikter, er jeg redd. - Hva for et system?
- Oss. - Kom igjen. Her, her.
Kjernen er ikke sterk nok. Beistet nærmer seg Betlehem.
Yeats.
Beklager at jeg mistet hodet.
Det er ikke talegavene dine vi trenger.
Vi trenger at du mister besinnelsen iblant.
Men dessverre kan vi ikke løse dette med knyttnevene.
Jeg klandrer meg selv. Hun var så overbevisende. De beste er alltid det.
- De beste hva? - Løgnerne.
Dette var min skyld.
Så vi lar ham ikke snakke med hun legen noe mer?
Jeg tror vi nettopp så klare bevis på at det ikke lenger er produktivt.
- Hun begynner å bli farlig. - Det virker ikke særlig sannsynlig.
- Jaså? Så nå er du ekspert? - Når det gjelder fare? Ja.
- Når skal vi vekke ham? - Ikke før vi har en plan.
- Jack. - Tjue-én.
Vet du hva de gjør når du får en psykiatrisk diagnose i dette landet?
Prøver å helbrede deg. Hun mener at det er vi som er sykdommen.
Å helbrede Danny betyr å kvitte seg med oss.
Det er galskap. Det er vi som holder Danny i live.
Som jeg sier, så trenger vi en plan.
Kom igjen. C-fløyen er i messa.
Kom igjen! Det er alltid det samme med deg, Jackson.
- Vet du hvor jeg kan få tak i kokain? - Demp deg. Din lille kødd.
- Hva faen er dette? - Gå på, Sullivan.
- Vent litt. Hva er dette for slags mat? - Gå på!
Jeg går. Jeg går. Herregud.
Jeg har varene dine.
- Unnskyld? - Det du ba om.
Du sa du ville ha mer. Jeg sa jo at jeg får ting gjort.
I helsike.
Det var raskt.
- Tegnesaker? - De ligner jo det du ba om?
- Hva faen skal jeg med fargestifter? - Driter vel jeg i. Stapp dem opp i ræva.
- Jeg vil ikke ha disse. Ta dem tilbake. - Det er ingen som vil ha dem.
- Betal, din kødd. - For noen jævla fargestifter? Er du sprø?
Jeg trenger kokain. Hjelp meg litt, da.
Kødder du?
Hva skjer?
Yo, hva skjer?
Hvem av dere rasshøl kan skaffe kokain?
- Dra til helvete. - Da er det vel deg. Hva skjer?
Yo, mener denne dusten alvor?
- Jeg tar det du har. Speed også. - Skjønner du ikke engelsk?
- Dra til helvete. - Hva er problemet, kompis?
- Du, bitch. - Hei!
Den lille kødden her nektet å betale selgeren min.
Det var en såkalt misforståelse.
Gi deg, jeg skulle betale. Jeg bare tulla.
Eier du ikke humor?
Faen ta.
Jeg skal knuse deg.
- Barnslig, tåpelig og uansvarlig. - For faen, Jonny. Hva feiler det deg?
- Ned, ned! Alle ned! - Ned på gulvet!
Jeg gidder ikke å være barnevakt...
Vi står ved stupet her. Gjør som du får beskjed om.
- Hva faen, Sullivan? - Ned!
- Legg den ned! - Slipp den!
Yitzhak, jeg fikser dette.
Mine herrer, la meg få forklare...
Det der blir ikke bra til høringen i morgen.
Rolig, skrikedama. Det er meg.
- Du skremte livet av meg. - Jesus. Er du bakfull, eller?
Jeg fikk ikke sove.
- Ja, du ser trett ut. - Takk, Stan. Søtt av deg.
Håper du har bedt om et mirakel. Det trenger vi for å få til dette.
Du sa at det at dommeren ville treffe oss, var et godt tegn.
Det var ikke et dårlig tegn, sa jeg. Ingenting ved denne saken er bra.
- Hjelper sånn innstilling klientene? - Jeg er realistisk.
De må godta at han er for syk til å stå for retten.
Han må på sykehus. Det må de forstå.
De må ingenting.
Jeg skjønner at dette er viktig for karrieren.
Jeg prøver å hjelpe ham, Stan.
Vi vet hvorfor dette er viktig for deg.
Og dette kan jeg vinne på også.
Det er klart sykehus er bedre for ham. Ingen vil jo i fengsel.
Men vanligvis vil aktor inngå en avtale.
Ikke bli for ivrig. Det sentrale ordet her er "vanligvis".
Her er det i alle andres interesse at det blir rettssak.
Det er åpenbart at han er syk.
Tror du de bryr seg om han er syk? De tenker bare på seg selv og karrieren.
Og hvor mye oppstyr det blir når pressen får nyss om
at Rockefeller-skytteren slipper straff.
Ingen snakker om å slippe straff. Jeg snakker om behandling.
Det hjelper ikke.
Skandaler selger aviser. Og det er akkurat det dette blir
hvis vi ikke får en rettssak.
Så at du påstår at han har noe ingen tror på, er det ingen som tjener på.
Hvorfor gidder du da?
Fordi det er en liten sjanse. Og jeg hater å stå i retten.
Noe annet fra samtalene deres jeg burde vite om?
Etter at han fikk se videoopptaket har han trukket seg helt unna.
- Hvorfor viste du ham det? - Han måtte få vite om diagnosen sin.
Reaksjonen hans var umulig å forutsi. Han kunne gått helt i lås.
Det var rett før han kastet seg over meg. Og han liker meg.
Han kunne ha angrepet en dommer eller en advokat hos motparten.
- Og hva hadde skjedd da? - Så han vet...
- Han vet at han er flere enn én person? - Kanskje mange flere.
Slutt, da.
Jeg vil gjerne få presentere dr. Whitman.
Han er en verdenskjent psykiater,
har utgitt fem medisinske utgivelser om psykiske lidelser.
Han har også mottatt
den amerikanske psykologiforeningens E.L. Thorndike-pris.
Har du vurdert tiltalte i forhold til forsvarets angivelige diagnose?
Nei, dommer.
Det trengte jeg ikke etter å ha lest dr. Goodwins rapport.
Jeg kan ikke gi noen en diagnose som ikke eksisterer.
Mener du alvor nå?
Multippel personlighetsforstyrrelse anerkjennes ikke som psykisk lidelse.
- Den står oppført i ICD. - Som hysterisk nevrose.
- Du kan ikke bare avvise en diagnose. - Det er en nevrose.
Det holder. Det er ikke fritt frem her.
Hvis du ikke kan vente på tur, kan du bli bedt om å gå, doktor.
Fortsett.
Å si at noen ikke kan stilles for retten for en voldsforbrytelse grunnet sykdom
som det store flertallet av legestanden
ikke engang anerkjenner som virkelig, er etter min mening latterlig.
Beklager, men det er min faglige vurdering.
Takk, doktor. Da kan vi la tiltalte få komme inn.
Vi vil gjerne legge frem våre funn.
Vi har alle lest dr. Goodwins rapport. La oss se selv.
OK.
Sitt ned.
Går det greit?
- Ja da. - Hva har skjedd med ansiktet ditt?
Danny, jeg forstår at dette kan føles skremmende,
men disse menneskene skal hjelpe deg, selv om det ikke umiddelbart virker sånn.
Du må bare fortelle sannheten, så skal vi gi deg behandlingen du trenger.
Denne forberedende høringen skal sikre
at du får rettferdig behandling. Forstår du det? Aktor?
Hallo, Danny. Jeg heter Patricia Richards.
Jeg er aktor i saken. Er det i orden at jeg stiller noen spørsmål?
Danny, vet du hvor du er?
I et møterom. På Rikers Island.
Og hvorfor er du her på Rikers Island?
På grunn av en skyteepisode utenfor Rockefeller Center.
Og forstår du at du skal stilles for retten
- for denne episoden? - Ja.
Vet du hva det innebærer?
At en jury skal avgjøre om jeg er skyldig.
Takk, Danny. Bra. Det var alt.
- Din tur. - Stan, vent.
- Er det noe galt? - Nei.
- Jo. - Nei, nei. Nei, dommer.
Så vennligst fortsett.
Hei, Danny. For det er vel Danny?
Ingen kommentarer.
Ja, sir. Det er Danny.
Jeg har bare et par spørsmål, så skal du få gå. OK?
Hvem var du sammen med ved Rockefeller Center
- denne dagen? - Sammen med?
Det var jo masse mennesker der.
Folk som kom og gikk i butikkene.
Ja da, men hvem... Hvem hadde du med deg, Danny?
Jeg forstår egentlig ikke spørsmålet.
Hvem dro du til Rockefeller Center med?
- Det er ikke Danny. - Slutt.
Ingen. Jeg var alene.
Men du sa i forklaringen din at du var ved Rockefeller Center
sammen med noen som hadde pistol. Du...
- Ikke manipuler vitnet. - OK.
Jeg var alene. Og hvis du ikke tror meg, bør du se opptaket.
- Det der er ikke Danny. - Stille.
Greit.
I samtalene med dr. Goodwin har du fortalt om de du bodde sammen med,
Ariana og Ya... Yitzhak. Kan du fortelle om dem?
Ariana og jeg fikk en spesiell kontakt fra første stund,
og Yitzhak fulgte med på lasset. Plutselig bodde vi sammen.
Og hvordan vil du beskrive dem? Ariana og Yitzhak.
Ariana er snill og rolig, en liten huskatt.
Men mykere, mer som en burmeser.
Mens Yitzhak er en villkatt.
Du vil ikke havne på kant med ham.
Danny, nå er jeg litt forvirret.
Du spurte meg om Ariana og Yitzhak.
Kattene mine.
Dette er ikke Danny.
Dommer, dette er Jack. En av Dannys personligheter.
Stille, sa jeg. Ett ord til, så får jeg deg fjernet.
Sitt ned, doktor. Vær så vennlig.
Har du flere spørsmål til din klient?
Nei, dommer. Det var alt.
- Kan du vennligst vente utenfor? - Doktor.
Takk.
Som jeg sa, så var ikke det Danny.
Du lurer oss hit for å høre din helt klare klient
beskrive kjæledyrene sine.
- Dommer, som jeg nettopp sa... - Ga jeg deg ordet?
- Forbered deg til rettssaken. - Dommer, kan jeg bare få et øyeblikk...
Hvis du vil hjelpe din klient, bør du ikke irritere meg.
Og når du prater, blir jeg irritert.
OK.
Hør her. Han forklarer seg skyldig,
du reduserer tiltalen til en mindre forseelse,
og så sendes han på psykiatrisk sykehus.
- Du tuller nå? - Patty, det er et godt tilbud.
For klienten din, ja. Sjefene mine kverker meg.
Han hører ikke hjemme i fengsel. OK? Han trenger behandling.
Han skjøt mot ubevæpnede mennesker og stakk fra stedet.
Men han er syk, Patty. Skjønner du ikke det?
Og da slipper han straff?
Jeg syns vel at psykiatrisk sykehus er ille nok.
Vi må la tvilen komme ham til gode. Gi ham en sjanse til.
Vi kan vedde, Stan.
Når jeg går ham etter i sømmene, og jeg skal være nøye,
vil jeg finne flere voldshendelser. Og at han har klart å lure seg unna.
Han skjøt på folk i sentrum midt på dagen, og du vil la ham slippe?
Rikers er fullt av unge svarte og brune menn som har gjort mindre alvorlige ting.
Hvor var deres straffeavtale da de trengte en sjanse?
Din klient vil få en rettferdig rettssak fordi vi har et rettssystem
som er bygget for folk som ligner ham, men jeg lar ham ikke slippe unna.
Så nei, jeg vil ikke gi ham noen avtale. Vi skal i retten.
Du tror du vant? Vet du hvordan det er i føderalt fengsel?
Dette stedet er en sommerleir i forhold.
Tror du Yitzhak kan beskytte ham?
Yitzhak har uansett bare Dannys kroppsvekt.
Dere er bare én person.
De spiser deg levende.
Håper opptredenen var verdt det, Jack.
Så hva gjør vi nå?
Vi stiller i retten, tar straffen som en mann.
- Vi gjør det vi alltid gjør. Overlever. - Jeg klarer ikke en hel rettssak.
- Jeg kan gjøre det. - Eller ikke.
Hva med alt det hun sa kunne skje i fengselet?
Hun vet ikke hva vi har i oss.
- Tenk om hun har rett? - I hva da?
Kanskje vi er problemet. Kanskje gutten må stå på egne bein.
Hva faen er det du sier?
Han trengte oss for å overleve, men kanskje ikke nå lenger.
Har han liksom vokst fra oss?
Jack, du snakker om å ta ansvar.
- Ja. - Kanskje det er på tide at Danny gjør det.
Dette er bare pisspreik. Danny trenger oss.
Kanskje han har rett.
Du forstår vel hva du foreslår nå, gamle venn?
Ja da.
Så da skal vi bare dø?
- Er det så ille å gjøre et slikt offer? - Du kødder med meg nå?
Hold kjeft, Jonny. For en gangs skyld.
Er det ikke fantastisk?
Å elske noen så høyt.
Å ville gjøre hva som helst for å beskytte dem.
Ofre livet for dem.
Eller drepe.
Beklager, gamle venn. Han overlever ikke uten oss.
Hei, Danny.
Ari. Jeg har vært så bekymret.
Godt å se deg, Danny.
De spør hvor du er. De tror jeg har gjort deg noe.
Jeg er like hel. Det er greit.
Nei, det er ikke greit. Jeg er i skikkelig trøbbel, Ari.
Ta det rolig. Vi finner ut av det.
Ja vel.
Hvor faen er vi?
Du er den viktigste i livet mitt. Vet du det?
Nå skremmer du meg.
Vi har et helt spesielt bånd, ikke sant?
Ja, absolutt.
Og det båndet er der fordi jeg på en måte lever for deg, Danny.
Fordi jeg er deg, Danny. Vi er deg alle sammen.
Jeg var alene ved Rockefeller Center. Du var ikke med.
Jeg var med. Her inne og her.
Men du dro.
Jeg dro ikke. Det kommer jeg aldri til å gjøre.
- Ingen av oss vil gå fra deg. - Vi vil bare hjelpe deg.
Det er oppgaven vår.
Du kan ikke sove denne gangen, Danny. Vi trenger hverandre.
- Til hva da? - Å overleve.
Det er tomt når du sover der ute.
Iblant sniker jeg meg inn og drømmer sammen med deg.
Vi kommer når du trenger hjelp eller er ensom eller redd.
Jeg hjelper deg med ensomheten.
Å være nær andre er for smertefullt for deg.
Det gjør for vondt. Så da kommer jeg.
- Har du alltid visst det? - Hva?
At du ikke fins.
Neikke vanligvis.
Bare når vi er her. Som nå.
- Fins det andre som meg? - Nei, Dan. Du er helt spesiell.
Du har skapt oss, alle sammen.
- Hvem er alle sammen? - De er deg.
Alle har hatt en oppgave en gang. Men ikke nå lenger.
Jack kaller dem De uønskede.
Yitzhak.
Jack holder seg mest i kulissene,
men hvis vi mister kontrollen, rydder han opp.
Det stemmer.
Det som skjedde mellom Marlin og Adam i låven her,
gjorde at du bare ville dø, Danny. Husker du det? Men det gjorde du ikke.
Du ble knust som et glass. I mange biter.
Og alle var deg, hver for seg.
Skytsengler. Her for å hjelpe deg i livet.
- Hvorfor forteller dere dette nå? - Noe er annerledes.
Du kom hit inn og var våken. Det har aldri skjedd før. Det skal ikke skje.
Den kvinnen vil ta oss fra deg. Hun vil ødelegge oss.
- Rya. - Hun mener vi er en sykdom.
Hun vil sende deg vekk og gi deg medisiner og behandling for å drepe oss.
Og da kan vi ikke hjelpe deg.
- Det er vi som forstår hva du trenger. - Du må hjelpe oss.
Jeg frykter at hvis vi dør...
...dør du også.
Hva skal jeg gjøre?
Du må bli kvitt henne.
Det må være deg, fordi hun har lært å se om det er en av oss.
Si at du ikke vil ha henne knyttet til saken din.
Og at du verken kan eller vil erklære deg utilregnelig.
Men da må jeg i fengsel.
Straffen blir kanskje ikke så lang. Ingen ble vel alvorlig skadd?
Jeg trenger hjelp, Danny. Det gjør vi alle sammen.
Du vet hva du skal gjøre, min venn. Og at det er riktig å gjøre.
Flink gutt.
Jeg forstår at jeg ikke betyr noe for deg, Jack.
Og ja, denne reisen har inneholdt en viss egeninteresse fra min side.
Ja da. Men at du latterliggjør meg er vanskelig å svelge,
med tanke på at jeg bare har prøvd å hjelpe deg.
Jeg vet at du hører meg der inne, Danny.
Og hvis du hadde villet kjempe imot, kunne du gjort det.
Men du vil tydeligvis i fengsel.
Ellers ville du aldri bydd på den imponerende opptredenen i går.
Vær så god.
Jeg risikerte karrieren for den dritten her.
Skjønner ikke hvorfor jeg kom.
Vær så snill.
Jeg hører stemmer i hodet.
Det er andre mennesker her inne.
Jeg ber på mine knær.
Hjelp meg. Vær så snill.
Jeg er her.
HVIS DU ELLER NOEN DU KJENNER TRENGER HJELP,
GÅ TIL APPLE.COM/HERETOHELP
Tekst: Trine Haugen