Mamma?
Jag har ont i magen.
Mamma?
- Vad är klockan? - Jag vill inte gå till skolan.
Åh, jäklar.
Jäklar.
Ezra, sätt fart. Du måste klä på dig och få i dig lite frukost
innan mormor kommer. Mamma har föreläsning.
Jäklar.
Varför är du inte påklädd?
- Vad äter du? - Hej.
God morgon.
Du skulle ha sett tåget i dag. Vart ska alla människor?
Hej. Vad står på? Varför är han inte påklädd?
Vad är det han äter?
- Jag har ont i magen. - Åh, raring.
Inget ömkande, mamma. Han måste klä på sig.
Han måste gå till skolan.
- Det är psykosomatiskt. - Min mage...
- Ja, han saknar ju knappast skäl. - Våga inte börja.
Inte den tonen, unga dam...
Jag vill inte gå!
För helvete, Ezra!
Vad gör du?
Vem tror du att du är?
Jag vill ha min pappa.
Såja. Mormor är här, raring.
Gå till jobbet.
- Såja, raring. Såja. - Okej.
Såja, raring. Mormor är här.
- Han måste till skolan. - Jag ordnar det. Bli inte sen igen.
Hej, raring. Vill du ge mig en kram?
EN VECKA EFTER ROCKEFELLER CENTER
Dr Goodwin!
Dekan Hughs. Jag såg er inte där.
Det känns som om du undvikit mig sen vi nekade dig ditt anslag.
Rya, du är en fantastisk lärare. Om nån av er förtjänar en fast tjänst...
Nån av oss? En kvinna, menar du?
Det är inte vad jag menar,
men eftersom vi fortfarande är ett universitet för män...
Kan kvinnor inte undervisa män? Det är nog mestadels det vi gör.
Rättvist, men i det här fallet ligger du efter.
Anorexia har redan inkluderats i diagnosmanualen.
En form av anorexia.
- Vi har redan diskuterat det här. - Anorexia är inte bara en enda störning.
Bulimi har en helt egen, unik...
Jag vet att du brinner för det här, men Sam Wilkes har också ansökt om anslag
vilket praktiskt taget är hårklyveri, och han har...
- Testiklar. - Anciennitet.
Jag är ledsen, Rya, men om du vill att fakulteten ska bevilja dig anslag,
måste du hitta nåt annat.
Vi är visst sena till lektion, båda två.
Trauma är det närmaste vi har till tidsresande.
Traumaögonblicket är inpräntat i våra hjärnor,
oförglömligt bläck på papper.
Men till skillnad från bläck, bleknar trauma inte med tiden.
När det aktiveras av en händelse, en känsla eller ett minne,
förs den drabbade tillbaka till det exakta ögonblicket då psyket skadades.
Föreställ er armésjukvårdaren som kommer till en bymassaker.
Han omges av skriken från föräldralösa barn
och lukten av brinnande lik.
Upplevelsen är överväldigande.
Han måste fly, men kan inte för han har ett jobb att utföra.
Denna dialektik orsakar en dissociation från verkligheten.
Men psykisk flykt har ett pris.
Minnet stannar kvar, som röta under barken på ett träd.
Vår sjukvårdare har nu återvänt hem.
Han försöker att inte tänka på byn medan han lever sitt dagliga liv.
Han går på en kvartersgrillfest.
Men kvartersbarnens lek låter nu som dödsskrik.
Köttet på grillen är omöjligt att särskilja från brinnande lik.
Han kan inte stanna kvar.
Hans trauma har gjort grillfesten outhärdlig.
Och med tiden
invaderar det alla hans upplevelser tills hans värld blir omöjlig att leva i.
De flesta traumaoffer återupplever verkliga händelser som vi inte kan se.
Det vi kallar störning är för dem
ett väldigt rimligt sätt att fly från verklig fasa.
För att tala klarspråk,
det vore galet om de inte blev galna.
Tack, allihop. Vi ses nästa vecka.
Föreläsningen i kriminalpsykologi hålls i en annan sal.
Den passar dig bättre.
Du lär vara det bästa den akademiska världen har att erbjuda,
så jag ville titta förbi och se vad all uppståndelsen handlade om.
Matty, jag är smickrad. Jag hade trevligt.
Men jag menade det jag sa. Jag ligger i skilsmässa.
- Jag kan inte ha nåt seriöst just nu. - Tygla dig. Det är inte därför jag är här.
Tro mig. Jag kan godta ett nej, även om du gör ett stort misstag.
- Tja, misstag är min styrka, så... - Jag ville bara ge dig den här.
Vi grep en yngling i går kväll.
Anklagad för ett antal mordförsök.
Det kan finnas nåt där som intresserar dig.
Var det därför du kom hit?
Ja. Vadå?
Tror du att jag skulle göra allt det här bara för att få dig i säng igen?
Ja. Ja, det tror jag.
Okej, det är väl rättvist.
Men du sa att du behövde en riktig knäppgök för en fallstudie
- för att inte förlora ditt jobb. - Är det vad du hörde?
Jag var lite distraherad.
Hör på. Vi har ett riktigt psykfall här.
INSPIRERAT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AV DANIEL KEYES
Kulor som flög, glas överallt, han vingklippte en kille.
En kvinna fick en kula i benet.
Grabben hade tur som undslapp mordanklagelser.
Jag läste om det här i tidningen. Skytten var väl försvunnen?
Tja, vi hittade honom.
- Det finns ingen historik här. - Det finns inga fingeravtryck i systemet.
Och han vägrar uppge sitt efternamn.
Säger att det inte skulle tjäna nåt syfte. Att det inte är bra för saken. Otroligt.
Vi la ut en grynig förstoring av hans ansikte.
Nån såg honom hoppa i en taxi på JFK.
Körde honom till ett sjaskigt inkvarteringshus norröver.
Elm Road i Elm Ridge. Man tror det knappt.
Elleverantören säger att alla räkningarna står i nån israels namn.
Alltid betalda kontant. Det finns inga spår efter honom.
- Och flickan? Ariana? Fint namn. - Inga spår efter henne heller.
Jag tror att han röjde henne och hyresvärden ur vägen.
- Vi vet att han är skjutglad. - Varför då?
Du måste träffa honom. Du lär se.
Grabben är underlig, visst. Men han är kanske bara hög som ett hus.
- Nej. Det är nåt i hans blick. - Vem är galen nu?
Nej, det var hans sätt att tala under förhöret. Hans diktion.
- Hans ordval. - Hans ordval?
Du måste vara ett riktigt vilddjur i bingen.
Lyssna. Han väljer en plats där han kan få mest uppmärksamhet.
Han ändrar sitt sätt att prata. Han visar inga samvetskval.
Det är vad en psykopat gör.
Så här blir det när ens partner läser en enda bok om massmördare.
- Nå, vad tror du? Är han en? - Det är inte så enkelt.
Det finns ett antal avgörande faktorer som jag inte ser.
Och brottets karaktär är inkonsekvent med hans...
Eller brottens.
Det finns blod på golvet i huset. Det finns tecken på strid
- och ett kulhål i glaset. - Indicier.
Ja, men tänk om han är det. Tänk om vi har fångat en.
Sa han varför han avfyrade en pistol på Rockefeller Center?
Ja, han och flickan ville skrämma nån.
- Vem? - Det säger han inte. "Tjänar inget syfte."
Nå, vad tror du? Det här är ditt gebit, professorn.
- Låt mig ta en titt. - Ja?
Varför inte?
- Är du okej? - Ja.
Okej.
Läget, syrran?
Hej, Danny. Jag är dr Goodwin, men du kan kalla mig Rya.
Vad förskaffar mig den äran?
Sträck på dig.
Händerna. Okej. Hördu, slappna av.
Jag finns precis utanför.
Hur mår du?
Vad gör vi här i dag, ma'am?
- Varför handklovar? Jag hatar handklovar. - Vet du varför du är här?
Vet du?
Låt oss börja med nåt enklare.
Du kan väl uppge ditt efternamn?
Jag tror inte nåt av det här är vad Jack hade tänkt sig.
Vem är Jack?
Jag ger upp. Vem är Jack?
Danny, om du pratar med mig kanske jag kan hjälpa dig.
Kan du få ut mig härifrån? Jag gillar inte att vara inlåst.
Det fattar jag.
Jag borde ändå inte vara här. Det var Ariana som sköt.
Ariana?
Var är Ariana? För polisen verkar inte kunna hitta henne.
De kommer inte att hitta henne heller.
Varför inte?
Jag börjar tro att du inte är här för att hjälpa mig.
Hur kan jag hjälpa dig, Danny?
Få ut mig härifrån.
Får jag berätta en hemlighet?
Visst.
Jag kan ta mig ut själv.
Matty!
- Det var ett skämt. - Vad i helvete?
- Åh, jäklar. Okej, vänta. - Vad i helvete?
Okej. Händerna bakom ryggen, grabben.
Lite hårdhänt, tycker du inte, Frank?
Hördu, doktorn. Det var ett nöje.
Vi syns.
Gå, bara. Håll käften.
Kom nu.
Ledsen för handklovarna. De måste ha varit defekta.
Jag blev häpen, bara.
Han var inte alls sån i förhöret, jag svär.
Han sa nåt om en Jack.
Ja. I förhöret också. "Jack säger att det är dags att ta konsekvenserna."
Jag frågade: "Vem är Jack?" Han blev bara tyst.
- Samma här. - Ja.
Han duperar oss. De kan göra det, va?
Han är definitivt karismatisk. Det kan vara ett tecken på psykos.
Han är oberäknelig. Lite kuslig.
- Men jag tror ändå Frank kan ha rätt. - Nej. Herregud, vad jag avskyr de orden.
Han behöver kanske bara avgiftas. Ge honom några dagar att nyktra till.
Då får du en bättre idé om vad du har att göra med.
Inget för dig, alltså?
Jag uppskattar att du försöker hjälpa mig.
Tillräckligt för en middag?
- Nej. - Okej.
Nåja, om du ändrar dig, du vet, gällande grabben...
Japp.
- Tack, Matty. Vi syns. - Visst. Ja.
Förlåt.
"Lite sen" är inte två och en halv timmar.
- Ja. Jag sa förlåt. - För mig spelar det ingen roll.
Men för honom? Lite stabilitet, kanske. Har det fallit dig in?
Att sitta ner till en måltid tillsammans?
Den är kall.
- Kan du hämta lite vin från kylen... - Du behöver inget vin.
Det är gott.
Han pratade med sin far.
- För fan, mamma. Det är inte hans kväll. - Inte den tonen med mig, unga dam.
Du var inte här. Han ville prata med honom så jag lät honom göra det.
Jag måste kunna göra det här utan honom.
Var då här för att göra det, Rya.
Jag förstår att han är arg.
Det gör jag.
Men han vägrar prata med mig. Inga godnattpussar.
Han brukade sova mellan oss i vår säng.
Och när jag hör honom gråta
går jag till honom, och han följer inte ens med mig.
Så vad ska jag göra?
Vad vi alla gör, antar jag.
Vadå?
Fortsätter älska dig hur svårt du än gör det.
Har vi nåt val?
Du borde ha varit psykologen, mamma.
Jag vet.
- Tack. - Tack.
Hur går det med anställningen?
Martin sa att din anslagsansökan avslogs.
Varför pratar du med Martin om mitt anslag?
Jag var institutionschef. Vi pratar.
Vad... Herregud, Greg.
Rya, lyssna på mig.
Du är en sjuhelvetes intuitiv terapeut.
En av de bästa jag sett. Och jag har sett många.
Men din besatthet av kliniskt avvikande kommer att ta död på din karriär.
Inte allt måste vara en ny diagnos.
Föreläs inte för mig. Vi är inte på lektion längre, Greg.
Gör nåt konventionellt.
Säg till Martin att du vill fokusera på beteendemodifiering.
Beteendemodifiering?
Eller inlärningsteori. Där finns det pengar.
- Jag kan prata med honom. - Bokstavligen över min kalla, döda kropp.
Har det fallit dig in att denna längtan efter att utmärka dig
genom att bekräfta de mest extrema fallen
- bottnar i din egen osäkerhet... - D...
...snarare än en uppriktig önskan om att hjälpa patienten?
Hur är de oförenliga?
Vill du inte bli hyllad för arbetet du utför?
Eller är upplyst egenintresse bara ett privilegium för män?
Du har läst för många feministmagasin.
Det är ett annat sätt för dig att inte vilja säga att jag har rätt.
Det är godare med pepparroten.
Jag menar... Du kan citera ur en 20-årig medicinsk journal
men inte minnas att jag är allergisk mot pepparrot?
Ogillar och allergisk? Två olika saker.
En till?
En gin martini för mig och en vodka tonic med lime och två cocktailkörsbär.
Jag minns faktiskt en del saker.
Snälla, ring honom inte när det inte är din kväll.
Han ringde mig.
Eller din mor ringde och gav honom luren.
Oavsett vilket, så är jag vad han har nu,
och han får nöja sig med det trots mina tillkortakommanden.
- Det är inte särskilt terapeutiskt. - Jag hans mamma, inte hans terapeut.
Och vad gäller tillkortakommanden ska Gud veta att vi alla fått utså dina.
Vet du, Rya det är en utmaning med dig.
Så ombytlig på så många sätt.
Man vet aldrig vem man får.
Helvete.
TVÅ VECKOR EFTER ROCKEFELLER CENTER
Men om jag presenterar ett fall där jag kan bevisa att diagnosen är verklig?
Varför söka efter de mest obskyra tillstånden?
Jisses, Martin! Det är hela poängen. Det är för att de är obskyra.
Ingen hjälper dem för de får höra att vad de går igenom inte är verkligt
och att vad de känner inte är viktigt,
för det finns ingen diagnostisk kod för dem i den här boken.
Du har inget att bevisa.
MENTALA STÖRNINGAR
Var inte nedlåtande.
Jag har minst 15 år kvar av min sons skolavgift att betala.
Jag behöver fast anställning.
Och vi vet båda att jag inte får det om jag inte publicerar ännu en artikel.
Beviljar institutionen mig anslag om jag bevisar diagnosens sanningsenlighet?
Bekräftar du diagnosen, så stödjer jag anslaget, ja.
För helsike, jag stödjer en professorsstol med ditt namn på.
BULIMI - ANSÖKAN OM FORSKNINGSANSLAG
Det här är WABC AM 770 med en specialrapport från Vita huset.
Det är en fråga om sunt förnuft
för oss att göra allt vi kan för att minska vår utsatthet.
Vi måste bereda oss på det värsta.
Vi måste säkra att bensin kan distribueras prompt och rättvist i nödfall.
Hallå?
DANNY BOY - FISH & CHIPS CAMDEN HIGH STREET KL 12:00! - JACK
3 ÖL 3 WHISKY
Vet du var Danny är?
Känner du Danny?
Han är min son.
Är nåt på tok?
Har det hänt honom nåt?
Kan vi prata nånstans?
- Ja, det är han. - Hur kan han sitta häktad?
Var Danny tvilling?
Det är Adam.
Han har varit död länge.
Vad hände honom?
Psykolog, sa du?
- Försöker du hjälpa honom? - Ja, jag skulle vilja det.
Vi sätter oss där ute.
Tack.
Till och med innan allt med... Adam,
var han väldigt känslig.
Och sen blev han utsparkad ur skolan.
Varför?
Droger och slagsmål.
Det var både och.
Han var alltid så smart.
Han var som ett ljus, den pojken.
Och fantasin.
Men det föll sig bara inte så väl.
Jag och män.
Det är allt.
Får jag fråga hur han kom att bo tvärsöver gatan?
Han och min man kom inte överens.
Men min man kommer inte överens med nån.
Så han flyttade in dit för ett par år sen.
Jag tänkte: "Vad gör det för skada?"
Jag kan åtminstone hålla ett öga på honom.
Och sen en dag försvann han bara.
Men mordförsök?
Det är inte min Danny.
Vet du vem som bodde med honom där?
Inte på heltid.
Det var en flicka där ofta. Folk kommer och går.
Så? Kommer han att få fängelse?
Jag hoppas inte det.
Du sa att han var känslig.
Var han lynnig som barn?
Deprimerad? Snabb att reagera?
Förvärrades hans lynnighet med allt som hände med Adam?
Som jag sa, han var alltid annorlunda.
- Det är inget brott. - Nej. Det är det inte.
Jag vill fråga dig en sak.
Det är en svår fråga, men jag tror att det kan hjälpa mig hjälpa honom.
Hände det nånsin Danny nåt när han var liten?
Som vadå?
När du sa att du inte haft mycket tur med män,
- vad menade du? - Är det mitt jävla fel nu?
- Nej, det är inte alls vad jag säger. - Vad sa han hade hänt?
Inget.
Jag försöker bara förstå honom bättre.
Jag vet inte vad folk gör.
Vet du vad alla gör? Alla som söker sig till dig?
- Nej. - Nej, för folk gör saker
som de inte ser ut att vara kapabla till.
Candy...
Jag måste gå. Jag kommer för sent till jobbet på sjukhuset.
Säg till honom att jag kommer och hälsar på honom.
- Jag är inte ens hans doktor än. - Låt bara koppen stå.
Ezra, klockan är tio. Läggdags.
- Jag måste prata med Danny igen. - Det går inte.
Han är på väg till Rikers i eftermiddag. Inga besökare tillåts förrän han är där.
- Tyvärr. Jag kan inget göra. - Middag i kväll, inget sex.
Jag måste träffa honom.
Du är olidlig. Okej. Kom.
Hej, igen.
Minns du mig?
Vem kan glömma ett sånt ansikte?
Du nämnde en Jack häromdagen.
- Ja, och? - Jag undrar om jag kan få prata med honom.
Kan du hälsa honom nåt från mig?
Hur då?
Du har kanske inte sett att jag är inlåst här.
Jag trodde bara att du kanske kunde det.
Säg att du kan det.
Säg att jag kan det...
...rent hypotetiskt.
Om du kan, kan du säga att jag bara vill prata med honom?
- Ja. - Jag vill bara hjälpa.
Visst. Fixat.
- Tack. - Varsågod.
De säger att jag ska till Rikers Island.
Är det verkligen så illa?
Inte alltför illa.
Du ser ut att tycka att det är rätt illa.
Hur som helst, tack för besöket.
Självklart.
Det här är ingen dejt.
Nej. "Kom hem till mig med pizza,
för mitt barn sover där uppe" skriker inte direkt romantik.
Beställde du extra ost?
Jag gick till inkvarteringshuset där han bodde.
- Definiera "gick till". - Gick in i.
Släppte nån åtminstone in dig?
Dörren var olåst. Hjälper det?
- Nej. Det är inbrott. - Hoppsan.
Hur hittade du det ens?
Huset låg på Elm Road i Elm Ridge, minns du?
- Du. Vad sysslar du med, Rya? - Jag hittade hans mamma.
Förlåt?
Han heter Danny Sullivan, och det är hennes adress.
Jag hittade också det här i öppna spisen.
Känner du igen henne?
Det är flickan från Rockefeller Center. Åtminstone om beskrivningen stämmer.
Tror du... Tror du att de är offer allihop?
Kanske.
Men inte den här killen.
Stilen på den här teckningen är rörig.
Och den här gestalten upprepas om och om igen i blocket.
Okej, vem tittar jag på här?
Tja, det är Big Ben... Klocktornet bakom honom.
Ja.
Glasögonen är precis som de jag hittade i huset.
Du råkade väl inte stjäla dem också?
Det är kanske Jack.
Jack? Jack.
Som sa åt grabben att inte uppge sitt namn.
- Att det inte skulle tjäna nåt syfte. - Precis. Så...vad?
Tror du han är nån sorts medbrottsling?
Du sa att Dannys diktion och sätt att prata
var annorlunda under första förhöret.
- Ja. - Okej.
Hade han en engelsk accent?
Inte helt och hållet.
Men ja, ibland, faktiskt, nu när du nämner det.
Tänk om...
...Danny är Jack.
Ursäkta?
Tänk om Danny har personlighetsklyvning.
Ge dig.
Matty, du hade rätt om Danny.
Det är nåt med honom som stör mig.
Hans affekt var labil och flytande.
Kalla det klinisk intuition eller en föraning, men nåt stämmer inte.
Tänk om Danny har en annan personlighet som heter Jack?
- En som kanske gör saker åt honom. - Gör saker? Som dödar folk?
Förlåt.
Som kanske dödar många människor?
Han kanske är omedveten om sina handlingar när han är Jack.
Eller tror att nån annan utför dem.
- Du menar allvar. - Matty, om jag har rätt,
så kan Danny vara oskyldig.
Hur fan funkar det egentligen?
Hans andra personlighet är brottslingen.
Visst. Försök övertyga en jury om det.
- Okej. - Eller...
Eller din anställningskommitté.
Det vore en bekräftelse av tillståndet, ja.
Och du får ett stort, fett anslag.
Och jag skulle hjälpa många.
Okej. Hör här. Säg...
Säg att han har den här personlighetsklyvningsgrejen.
Vad händer då?
Den första du skulle behöva övertyga är honom själv.
Om han inte är medveten om sitt tillstånd och får höra det för tidigt,
bryter han troligen samman.
- Så han måste lita på nån först. - Lita på?
Är det så enkelt?
Nej. Och samtidigt, ja.
Och den personen är du?
Den personen är jag.
Och hur ska du lyckas med det?
Du ska ge mig namnet på hans advokat,
och jag ska åka och försöka prata med Jack.
TRE VECKOR EFTER ROCKEFELLER CENTER
NEW YORKS RÄTTSHJÄLPSSAMFUND
RÄTTSHJÄLPSSAMFUNDET 201
Hej, Stan Camisa?
Nej, inte i dag. Jag är fulltecknad.
Jag är här angående Danny Sullivan, Rockefeller Center-skytten?
- Vad är det med honom? - Jag heter Rya Goodwin.
Jag är psykolog.
Inspektör Doyle konsulterade mig
och jag tror att er klient lider av en ovanlig mental störning.
Ja. Grabben är helknäpp.
Vet du,
- de termerna hjälper inte mycket. - Förlåt mig.
Efter att ha träffat Danny, så är det min yrkesmässiga åsikt
att han har en personlighetsklyvning.
Vänta.
Sally Field-grejen?
Sybil?
Ja, det handlar om en kvinna med samma åkomma.
Du skojar, va?
Är det här ett spratt?
Vad? Vill du ha en?
Mr Camisa, er klient är sjuk
och behöver vistas på sjukhus, inte i fängelse.
- Vad vill du att jag ska göra? - Du är hans advokat.
Samma fråga.
Är det inte ditt jobb att hjälpa din klient?
Mitt jobb är att handla i klientens bästa intresse,
och när de är omgivna av vittnen
medan de begår brottet, är det i deras bästa intresse att erkänna.
- Kan du inte hävda att han är sjuk? - Cancersjuka får fängelse.
Tror du att de släpper grabben för att han pratar med lustiga röster?
Ja, jag har läst hans akt.
Eftersom det är mitt jobb och allt.
Vet du var det här tillståndet kommer ifrån?
Skämttidningarna, kanske?
Multipel personlighetsstörning resulterar nästan enbart
utifrån extrema, ofta ihållande, sexuella övergrepp tidigt under barndomen.
Jag har träffat grabben. Vad du än tror eller inte tror om honom,
så kan jag lova att han inte överlever fem minuter där uppe.
Det är osäkert om han ens överlever Rikers.
Kanske får jag veta att han är sjuk,
kanske får jag bara en snyfthistoria som du kan använda i målet.
Men jag behöver prata med honom.
Jag behöver några möten med honom. Du kan ordna det.
Eller kan du låta mig gå härifrån nu...
...och en dag väldigt snart vakna med pojkens blod på dina händer
och låta det droppa i din jävla äggsallad.
Wow.
Är du gift?
Skild.
Okej.
Om du försvårar mitt liv det allra minsta, så är vi klara.
Hans prövning hålls om en månad.
Kopieringsmaskinen är där inne. Den tar mynt.
FYRA VECKOR EFTER ROCKEFELLER CENTER
Tack.
Ni kan ta av handklovarna, tack.
Hej.
Vill du sätta dig?
Jag tog med nya kläder åt dig.
Frisk luft.
Det är några dagar sen jag andades frisk luft.
Hur mår du i dag?
Ganska bra.
Men jag tror inte att du är den sortens doktor.
Är du det, doktor?
Visa mig en mentalt frisk man, så ska jag bota honom.
Carl Jung.
Jag har alltid föredragit honom över Freud.
Jag la inte märke till din accent senaste vi pratade.
Är du engelsman?
Jag betraktar mig som en världsmedborgare.
Jag hoppades få en bättre förståelse för fallet.
Biografiska detaljer. Familjehistorik.
Finner du inte allt det där tramset med att gräva i barndomen ganska tråkigt?
Det gör jag. Inget illa ment.
Inte alls. Jag tänkte bara att det kunde hjälpa försvaret.
Ge det som hände i Midtown ett sammanhang.
De är bara omdömeslösa barn, båda två. Och ingen blev väl allvarligt skadad?
Båda två? Du är uppenbarligen väldigt smart,
så jag kan bara förmoda att du ville att jag skulle snappa upp det.
Du är inte Danny, eller hur?
Är du säker på att vi inte sitter på fel sidor av skrivbordet, doktor?
Jag vet inte hur jag säga det här, men du låter tämligen galen.
Jack?
Till er tjänst.
Var är Danny?
Han är här.
Han sover, men han är här.
Och innan du försöker övertyga mig om att det här är nån psykologisk störning,
låt mig försäkra dig om att jag är väldigt verklig.
Hur är det möjligt?
Förstår du kvantsammanflätning?
Jag känner inte till det, nej.
Det är en ny teori inom partikelfysik.
Den hävdar att separation inte är vad vi tror.
Idén att två partiklar kan dela egenskaper
utan att vara i samma rum-tid.
Jag förmodar att du inte är en vetenskaplig expert?
Nej, det är jag inte.
Men jag vet att Danny behöver hjälp.
Och jag vill hjälpa honom.
Och jag tror att om jag kan det, så kanske jag kan få ut honom härifrån.
- Det vore fördelaktigt. - Jag behöver bara prata med honom.
Tyvärr, min kära, jag tror inte det skulle tjäna nåt syfte.
Varför?
Danny är i knipa, Jack. Han är i desperat behov av hjälp.
Förlåt min oförskämdhet,
men det är väl vad skyddsänglar är till för?
Jag ska överväga din förfrågan.
Jack.
- Tack för kläderna. - Vi har tid kvar.
Du är inte till nån hjälp för Danny.
Vakt.
Vet du att dessa möten är helt frivilliga?
Vi ses.
- Hej. - Är du okej?
Ja. Jag är ledsen att jag kommer så sent.
Jag har nåt du måste se.
Rya, jag...
Jag trodde du var på rätt spår med Sullivan.
Minns du det han sa första dagen om att du aldrig kommer hitta flickan?
Du kan räkna med det.
Okej.
Ring mig när du har tittat på det.
FEM VECKOR EFTER ROCKEFELLER CENTER
Tack för att du gick med på att träffa mig igen.
- Tja, jag var i faggorna. - Jag hoppas få prata med Danny.
Du har sagt det.
Vad är det egentligen som du är så angelägen att prata om?
Du sa att du föredrog Jung över Freud.
Jung skulle säga att man inte kan leva utan att förstå sin skugga.
Jag har läst en del själv.
Människor som delar en kropp kan ha en skarp överlevnadsinstinkt.
Nästan ett sjätte sinne angående andra.
Se på mig.
Se verkligen på mig och säg mig om du tror...
...att jag skulle vilja skada Danny.
Du är lite självisk.
Och lite vilse.
Men nej.
Du är faktiskt raka motsatsen.
Du sa att du var hans skyddsängel?
Han måste förstå sitt eget förflutna.
Det är bästa sättet att förbereda honom för rättegången på.
Det är bästa sättet för mig att få ut honom och dig härifrån.
Du och jag vill samma sak. Vi vill hjälpa Danny.
Men då måste jag få prata med honom.
Okej.
Jag ber dig vara varsam.
Han känner inte till oss.
Oss?
Hur många av er finns det, Jack?
Var är jag?
Danny?
Vem är du?
Jag vill gå nu.
Danny, du sitter i fängelse. På Rikers Island.
Mitt namn är Rya.
Och jag är här för att hjälpa dig.
Okej? Jag är...
Vet du varför du är här, Danny?
Ja. På grund av det som hände med Ariana.
Det är bra.
Jag har minnesluckor.
Det händer mig ibland, men inte så här.
Det här är annorlunda.
Du är okej.
Vi behöver inte prata just nu.
Danny, vi kan bara sitta här.
Är det okej?
Och kanske...
...ta några andetag.
Är du hungrig?
Vad?
Vill du ha nåt att äta?
Bra.
KRIMINALVÅRDEN I NEW YORK
Hur länge bodde du där?
Ett par år.
Är det möjligt att du gjorde saker som du kanske inte minns?
Vad skriver du?
Snälla, fortsätt. Du berättade om Ariana.
Tack.
Rockefeller Center var väl hennes idé?
Varför frågar du det hela tiden?
Är du verkligen villig att ta skulden för det här?
Min styvfar tyckte väl att jag var besvärlig.
Varför? Vad gjorde du som var besvärligt?
Jag tänker fråga dig igen.
Borde vi inte prata om vad som hände med Adam?
Vad undanhåller du från mig?
Vad hände med Yitzhak? Vad undanhåller du från dig själv?
Vart tog alla vägen? Du överföll nån...
Nej, Jonny överföll nån.
- ...för att stjäla en pistol. - Jag sköt ingen.
- Varför London? - Är det inte uppenbart?
En israelisk landsflykting.
Amerikansk flicka. Brittisk affärsman.
Och din far.
- De är i maskopi allihop. - Är det möjligt att du hade nått en gräns?
Jag är klar.
Det är nog dags att han får veta sanningen.
ELVA VECKOR EFTER ROCKEFELLER CENTER
Jag köpte ägg så att det åtminstone finns nåt här i morgon bitti.
- Verkligen? - Vet du, jag är nästan 40, mamma.
Är gamla människor inte alkoholister?
Det är förolämpande på så många sätt.
Så, var är Ezra?
Jäklar. Jag lovade komma upp och läsa för honom.
Vad är det här?
Du kan inte ens ge din egen son uppmärksamhet.
Det här är en patient.
En pojke.
Nån skadade honom fruktansvärt, så jag måste få honom att prata om det.
Kanske lite mer uppmärksamhet hemma
- och lite mindre... - Mamma.
Så vad hände honom?
Om jag har rätt, skulle inte jag heller vilja prata om det.
Använd sköldpaddan då.
- Förlåt? - Sköldpaddan.
Som liten kunde du aldrig prata om dina känslor.
Ironin går mig inte förbi.
Så din far frågade dig: "Hur mår sköldpaddan?"
Mjukisdjuret han gav dig. Minns du inte?
Nej.
Du sa "sköldpaddan är arg för det" eller "sköldpaddan är ledsen för det".
- Marvin. - Mortimer.
Han var inte helt usel, din far. Bara mestadels.
Nej. Inte helt usel.
Marty.
- Mortimer. - Strunt samma.
Han är en sköldpadda.
Gå och läs för honom.
Okej.
- Mamma. - Kommer, raring.
Danny, vi kan väl gå längre tillbaka?
Vi kan väl...
Vi kan väl prata om...
...dig, när du var en liten pojke?
Varför det?
Kan du berätta om de goda tiderna?
Låt oss börja med Adam.
Ni var väl tvillingar?
Som ler och långhalm, brukade mamma säga.
Så berätta om Adam.
Vad vill du veta?
Kan du berätta om ett lyckligt minne?
Vi gick i grundskolan, min bror och jag.
Det var i slutet av sommaren. Du vet, när skolan just börjat.
Adam försvarade alltid mig.
Jag saknar honom verkligen.
Vad hände med honom?
Kan du berätta om det?
Jag vill inte... Jag... Jag vill inte... Jag vill...
Det är okej.
Jag har en aning.
Gjorde han nåt för dig?
Nåt som var väldigt svårt?
Nåt bara en bror skulle göra.
Hade det med Marlin att göra?
Danny,
det är väldigt viktigt att du försöker berätta för mig.
Och vi kan sluta när som helst.
Men det är viktigt att du försöker.
Okej.
Vi satt i bilen.
Jag satt där fram.
Adam där bak.
Vi visste inte vart vi var på väg.
Marlin ägde en lada förr.
Han brukade ta med oss dit.
Men han tog alltid bara med Adam in.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER BEHÖVER STÖD, GÅ TILL APPLE.COM/HERETOHELP
Undertexter: Kristina Donnellan