Mamma?
Jeg har vondt i magen.
Mamma?
- Hvor mye er klokken? - Jeg vil ikke på skolen.
Å, faen.
Faen.
Ezra, gå nå. Du må kle på deg og spise frokost
før bestemor kommer. Mamma har forelesning.
Faen.
Hvorfor har du ikke kledd på deg? Hva spiser du?
God morgen.
Du skulle sett toget i dag. Hvor skal alle sammen?
Hei. Hva skjer her? Hvorfor har han ikke kledd på seg?
Hva er det han spiser?
- Jeg har vondt i magen. - Å, vennen.
Ikke dull med ham, mamma. Han må kle på seg og gå på skolen.
- Det er psykosomatisk. - Det er ikke rart om han har vondt.
Ikke begynn med det der.
- Ikke snakk sånn til meg, unge dame... - Jeg vil ikke!
Men for helsike, Ezra! Hva er det du gjør?
Hvem tror du at du er?
Jeg vil til pappa.
Bestemor er her, vennen.
Dra på jobb.
- Det blir bra, lille venn. - Greit.
Bestemor er her.
- Han må på skolen. - Jeg følger ham.
Vennen min. Vil du gi meg en klem?
ÉN UKE ETTER ROCKEFELLER CENTER
- Dr. Goodwin? - Rektor. Jeg så deg ikke.
Det føles som du har unngått meg etter at du ikke fikk stipend.
Hvis det er noen av dere som fortjener fast stilling...
Noen av oss? En kvinne, mener du?
Det er ikke det jeg mener, men siden vi fremdeles er et universitet for menn...
Kan ikke kvinner undervise menn? Det er stort sett det vi alltid gjør.
Greit nok, men på dette området er du for sent ute.
Anoreksi er allerede en del av diagnosemanualen.
Én type.
- Dette har vi snakket om. - Anoreksi er ikke bare én sykdom.
Bulimi er en helt egen unik lidelse...
Jeg vet du er opptatt av dette, men Sam Wilkes har også søkt om stipend.
Svært lite skiller dere, og han har...
- Testikler. - Ansiennitet.
Jeg beklager, Rya. Men hvis du vil at seksjonen skal støtte deg,
blir du nødt til å finne noe annet. OK?
Vi er visst sent ute begge to.
Traumer er det nærmeste vi kommer tidsreiser.
Traumet preges inn i sinnet som blekk på papir.
Men i motsetning til blekk, blekner ikke traumet med tiden.
Når det aktiviseres av en hendelse, et sanseinntrykk eller et minne,
sendes den som er rammet, tilbake til øyeblikket da den psykiske skaden skjedde.
Se for dere en sanitetssoldat i en landsby etter en massakre.
Overalt er skrikene fra foreldreløse barn, lukten av brennende lik.
Opplevelsen er overveldende.
Han må vekk, men kan ikke fordi han har en jobb å gjøre.
Denne dialektikken fører til en dissosiasjon fra virkeligheten.
Men psykisk flukt har en pris.
Minnene består, som råte under barken på et tre.
Sanitetssoldaten er nå hjemme igjen.
Han prøver å la være å tenke på landsbyen i hverdagen sin.
Han går på nabolagets grillfest.
Men barna som leker høres nå ut som dødsskrik.
Kjøttet på grillen er umulig å skille fra brennende lik.
Han kan ikke være der.
Traumet har gjort grillfesten uutholdelig.
Og med tiden
vil det trenge inn i alt han gjør, helt til verden blir umulig å leve i.
De fleste traumepasienter gjenopplever virkelige hendelser vi ikke kan se.
Det vi kaller en forstyrrelse, er for dem
en helt rasjonell løsning for å slippe unna virkelige grusomheter.
For å si det rett ut...
...så ville det vært galskap om de ikke ble gale.
Takk, folkens. Vi ses neste uke.
Kriminalpsykologi er nede i gangen, førstebetjent. Det passer deg bedre.
Ryktene sier at du er den beste akademia har å tilby,
så jeg tenkte jeg skulle se hva alle skryter sånn av.
Matty, dette er smigrende. Vi hadde det hyggelig.
Men jeg mente det jeg sa. Jeg er nyskilt og kan ikke starte noe alvorlig nå.
Rolig, nå. Det er ikke derfor jeg er her.
Tro meg, jeg tåler et nei. Selv om det er et enormt feilgrep.
- Feilgrep er min spesialitet, så... - Jeg ville bare gi deg dette.
Vi tok en unggutt i går kveld. Siktet for flere drapsforsøk.
Kanskje du finner noe interessant.
- Var det derfor du kom? - Ja. Hva?
Tror du jeg gjør dette bare for å få deg til sengs igjen?
Ja, det tror jeg.
OK, du har et poeng.
Men du sa du trengte en gærning å studere,
- ellers kom du til å miste jobben. - Var det det du hørte?
Jeg var litt ukonsentrert.
Dette er en ordentlig gærning.
INSPIRERT AV BOKA THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AV DANIEL KEYS
Kulene suste, glasskår overalt, en ble skadd.
En kvinne ble truffet i beinet. Han kunne blitt siktet for overlagt drap.
Det sto om det i avisen. Jeg trodde skytteren stakk av.
Vi tok ham.
- Det er ingen historie her. - Han nekter å oppgi etternavn.
Han sier det ikke er formålstjenlig. Er det ikke utrolig?
Vi etterlyste ham, og noen så ham sette seg inn i en taxi på JFK.
Taxien kjørte ham til et slitent hybelhus nord for byen.
Elm Road i Elm Ridge. Kunne ikke diktet opp noe bedre.
Og energiselskapet sier at regningene står på en israeler.
Alt betales kontant. Ingen har sett ham.
- Hva med jenta? Ariana. Fint navn. - Ingen har sett henne heller.
Jeg tror han drepte både henne og husverten.
- Vi vet han liker skytevåpen. - Hvorfor?
Du må treffe ham. Så får du se.
Ja da, han er snål. Men kanskje han bare er ruset.
- Nei, han har noe i blikket. - Hvem er sprø nå?
Det var måten han snakket på. Diksjonen.
- Ordvalget. - Ordvalget?
Frøken, du må være en drøm i sengen.
Han velger et sted der han får mye oppmerksomhet.
Han endrer talemåte, viser ingen anger. En typisk psykopat.
Sånn går det når partneren leser én bok om seriemordere.
- Så tror du han er en? - Det er ikke så enkelt.
Det er flere avgjørende faktorer jeg ikke ser her.
Og lovbruddet stemmer ikke med...
Eller flere lovbrudd.
Det er blod på gulvet, spor etter slåsskamp
- og et kulehull i vinduet. - Det holder ikke.
Men tenk om han er det? Tenk om vi har tatt en?
Har han forklart hvorfor han skjøt utenfor Rockefeller Center?
Han sa at han og jenta skulle skremme noen.
- Sier han hvem? - Nei. "Det er ikke formålstjenlig."
Hva tenker du? Det er dette du jobber med, professor.
- La meg ta en titt. - Ja?
Hvorfor ikke?
- Går det greit? - Ja.
OK.
Hva skjer, søs?
Hallo, Danny. Jeg er dr. Goodwin, men bare kall meg Rya.
Hva skyldes denne gleden?
Rett deg opp.
Hendene.
Ta det rolig.
Jeg er rett utenfor.
Hvordan er det med deg?
Hvorfor sitter vi her, frue?
- Jeg hater håndjern. - Vet du hvorfor du sitter her?
Vet du?
Vi begynner med noe enklere. Kan du gi meg etternavnet ditt?
Jeg tror ikke noe av dette inngikk i Jacks plan.
Hvem er Jack?
Jeg gir opp. Hvem er Jack?
Hvis du snakker med meg, kan jeg kanskje hjelpe deg.
Kan du få meg ut? Jeg liker ikke å sitte innelåst.
Det forstår jeg godt.
Jeg burde ikke sittet her. Det var Ariana som skjøt.
Ariana?
Hvor er Ariana? Politiet finner henne ikke.
- Du kommer heller ikke til å finne henne. - Hvorfor ikke?
Jeg tror ikke du egentlig vil hjelpe meg.
- Hva kan jeg hjelpe deg med, Danny? - Få meg ut herfra.
- Kan jeg fortelle deg en hemmelighet? - Klart.
Jeg kan komme meg løs.
Matty!
Det var bare en spøk.
- Å, faen. Hei, hei. - Hva faen?
Hendene bak hodet, gutt.
Er du ikke litt hardhendt nå, Frank? Doktor. En glede å treffe deg.
Vi snakkes.
Gå på. Hold kjeft.
Kom igjen.
- Håndjernene må ha vært ødelagt. - Jeg bare skvatt.
Han var ikke sånn i avhøret.
Han sa noe om en Jack.
Ja, i avhøret også. "Jack sier jeg må ta konsekvensene."
Han ville ikke svare på hvem Jack var.
- Samme her. - Ja.
Han lurer oss. Det gjør de vel iblant?
Han er helt klart karismatisk.
Det kan være et tegn på psykose. Han er uforutsigbar og litt skremmende.
- Men jeg tror Frank kan ha rett. - Nei. Herregud, som jeg hater å høre det.
Kanskje han bare trenger avrusning. Gi ham et par dager.
Så ser dere hva dere har å jobbe med.
Ikke noe for deg?
- Jeg setter pris på at du vil hjelpe meg. - Nok til å spise middag med meg?
- Nei. - OK.
Hvis du ombestemmer deg, angående guttungen, altså...
- Ja da. Takk, Matty. Vi snakkes. - Ja da.
Unnskyld.
Litt forsinket er ikke to og en halv time.
- Jeg sa jo unnskyld. - Det er det samme for meg.
Men han trenger faste rammer. Forekommer det? Et måltid sammen?
Maten er kald.
- Kan du hente litt vin... - Du trenger ikke vin.
Det er godt.
Han ringte faren sin.
- For pokker, da. Det er ikke hans kveld. - Ikke den tonen, unge dame.
Du var ikke her. Han ville prate med ham, så da lot jeg ham gjøre det.
- Jeg må kunne klare dette uten ham. - Da må du være her, Rya.
Jeg forstår at han er sint.
Virkelig.
Men han vil ikke snakke med meg, ikke gi meg nattakyss.
Før lå han mellom oss i sengen.
Og når jeg hører ham gråte og går inn til ham, vil han ikke ligge hos meg.
Hva skal jeg liksom gjøre?
Det vi gjør alle sammen.
Og hva er det?
Elsker deg uansett hvor vanskelig du gjør det.
Har man noe valg?
- Du skulle vært psykologen, mamma. - Jeg vet det.
- Takk. - Takk.
Får du fast stilling?
- Martin sa at du ikke fikk stipend. - Hvorfor snakker du med Martin om sånt?
- Jeg var faktisk leder for seksjonen. - Herregud, Greg.
Rya, hør på meg. Du er en utrolig dyktig psykolog.
Én av de beste jeg har sett. Og jeg har sett mange.
Men du er opphengt i de ekstreme tilfellene. Det ødelegger karrieren din.
Alt trenger ikke å være en ny diagnose.
Spar meg. Du er ikke foreleseren min lenger, Greg.
Gjør noe bredere. Si at du vil jobbe med atferdsmodifikasjon.
- Atferdsmodifikasjon? - Eller læringsteori. Der er det penger.
Det blir over mitt kalde lik.
Har det falt deg inn at behovet du har for å skille deg ut
ved å jobbe med de mest ekstreme sakene,
- kommer fra din egen usikkerhet... - Ikke...
...og ikke en ektefølt vilje til å hjelpe pasienten?
Hvorfor er det uforenelig? Ønsker du ikke å bli hyllet for arbeidet ditt?
- Eller er egeninteresse bare for menn? - Du leser for mange feministiske artikler.
Det er noe du sier for å slippe å si at jeg har rett.
Det blir bedre med pepperrot.
Du kan sitere en 20 år gammel medisinsk artikkel,
men husker aldri at jeg ikke tåler pepperrot?
Du liker det ikke. Det er ikke allergi.
En til?
En gin martini til meg og en vodka tonic med lime og to cocktailbær.
Noe husker jeg.
La være å ringe ham når det ikke er din kveld.
Han ringte meg. Eller moren din ringte og ga ham røret.
Men han må klare seg med meg nå, selv om jeg har mine mangler.
- Ikke spesielt terapeutisk. - Jeg er moren hans, ikke psykologen hans.
Og vi har alle måttet leve med dine feil og mangler.
Rya, du er krevende.
Du er uforutsigbar på så mange måter.
Man vet aldri hvem man møter.
Faen.
TO UKER ETTER ROCKEFELLER CENTER
Hva om jeg kan bevise at diagnosen stemmer?
Hvorfor leter du etter de mest sjeldne lidelsene?
Herregud, Martin! Det er jo poenget. At de er sjeldne.
De får bare høre at det de opplever, ikke er virkelig
og at det de føler ikke er viktig fordi det ikke fins noen diagnose i boken.
- Du trenger ikke å bevise noe. - Ikke vær nedlatende.
Jeg skal betale minst 15 år med skolepenger for sønnen min.
Jeg trenger en fast stilling.
Og vi vet begge at jeg aldri får det uten å publisere en artikkel til.
Hvis jeg viser at diagnosen stemmer, vil universitetet da gi meg stipend?
Hvis du bekrefter diagnosen, skal jeg støtte deg.
Da skal jeg til og med støtte en plass i styret.
BULIMIA NERVOSA - STIPENDSØKNAD
Dette er WABC AM 77.
Vi sender fra Det hvite hus med en egen rapport.
Det er bare sunn fornuft
at vi skal gjøre alt vi kan for å begrense vår sårbarhet.
Vi må være forberedt på det verste.
Vi må sikre at vi kan distribuere drivstoff raskt og rettferdig
i en krisesituasjon.
Hallo?
FISH AND CHIPS CAMDEN HIGH STREET KL. 12! JACK
Vet du hvor Danny er?
Kjenner du Danny?
Han er sønnen min.
Er det noe galt? Har det skjedd noe med ham?
Er det et sted vi kan prate?
- Ja, det er ham. - Han kan da ikke være i fengsel?
Hadde Danny en tvillingbror?
Det er Adam.
Det er lenge siden han ble borte.
Hva skjedde?
Du sa du var psykolog?
- Prøver du å hjelpe ham? - Ja.
Vi setter oss ute.
Takk.
Allerede før alt som skjedde med Adam...
...var han spesielt følsom.
- Og så utviste de ham fra skolen. - Hvorfor?
Det var både narkotika og slåssing.
Han har alltid vært så smart.
Den gutten var som et lys.
Og fantasien hans.
Men det gikk ikke så bra.
Jeg og mannfolk. Det var bare det.
Hvordan endte han med å bo rett på den andre siden av veien?
Han og mannen min kom dårlig overens.
Men mannen min kommer ikke overens med så mange.
Så han flyttet dit for et par år siden.
Jeg tenkte ikke det var så farlig. Da kunne jeg i det minste holde øye med ham.
Og så en dag var han bare borte. Men drapsforsøk?
Det er ikke min Danny.
Vet du hvem som bodde sammen med ham?
Vet ikke helt. Men det var en jente som var der mye. Folk kom og gikk.
Må han i fengsel?
Jeg håper ikke det.
Candy, du sa han var følsom. Vil du si han var nedstemt som liten?
Var han deprimert? Rask til å reagere?
Ble det flere nedstemte følelser etter det som skjedde med Adam?
Som jeg sa, så var han alltid litt annerledes.
- Det er ikke noe galt i det. - Nei, det er det ikke.
Det er en ting jeg lurer på.
Det er et vanskelig spørsmål, men jeg tror det kan være til hjelp.
Var Danny utsatt for noe som liten gutt?
Hva da?
Du nevnte at du har hatt uflaks med menn.
- Hva mente du da? - Så nå er dette min skyld?
- Det er ikke det jeg sier. - Hva har han sagt?
Ingenting. Jeg prøver bare å forstå ham bedre.
Jeg vet ikke hva folk gjør. Vet du hva de gjør, alle de som går hos deg?
- Nei. - Nei, for folk gjør ting
man ikke tror de er i stand til.
Candy...
Jeg må dra. Ellers kommer jeg for sent på jobb.
Si til ham at jeg kommer og besøker ham.
- Jeg er ikke legen hans. - Bare la koppen stå.
Ezra, det er leggetid.
- Jeg må snakke med Danny. - Det går ikke.
Han skal kjøres til Rikers nå i dag. Han får ikke ha besøk før han kommer dit.
- Beklager. - Middag i kveld, men uten sex.
Jeg må snakke med ham.
Du er så irriterende. Kom.
Hallo igjen.
- Husker du meg? - Hvem kan glemme et sånt ansikt?
Du nevnte en som het Jack sist.
- Ja, hva er det med ham? - Kan jeg få snakke med ham?
Kan du gi ham en beskjed fra meg?
Hvordan?
Vet ikke om du har sett det, men jeg er innelåst.
Jeg tenkte kanskje du kunne det.
- La oss si at du kan det. - La oss si det.
Rent hypotetisk.
Hvis du kan... Kan du si at jeg bare vil prate med ham?
- Ja, klart. - Jeg vil bare hjelpe ham.
- Takk. - Vær så god.
De sier jeg skal til Rikers Island.
- Er det så ille som de sier? - Nei da.
Det ser ut som du syns det er ille.
Uansett, takk for at du kom.
Ingen årsak.
- Dette er ingen date. - "Ta med pepperonipizza og kom bort.
Sønnen min har lagt seg." Ikke veldig romantisk.
Ba du om ekstra ost?
Jeg dro til hybelhuset der han bodde.
- Definer "dro til". - Jeg gikk inn.
Ble du i det minste sluppet inn?
Døren var ulåst. Hjelper det?
- Nei. Det er innbrudd. - Oi, da.
Hvordan fant du det?
Det lå i Elm Road i Elm Ridge, husker du ikke det?
- Hva er det du holder på med, Rya? - Jeg fant moren hans.
Unnskyld?
Han heter Danny Sullivan, og dette er adressen hennes.
Og så fant jeg denne i peisen.
Kjenner du igjen henne?
Det er jenta fra Rockefeller Center. Hvis signalementet stemmer.
Tror du... Tror du han har drept alle sammen?
Kanskje.
Men ikke han her.
Stilen på tegningen er rotete.
Og den dukker opp gjennom hele blokken.
OK, hvem er det?
- Det er Big Ben. Tårnet bak ham der. - Akkurat.
Og jeg fant sånne briller i huset.
Du stjal vel ikke dem også?
Kanskje det er Jack.
Jack? Jack. Han som rådet guttungen fra å oppgi navnet sitt.
- Fordi det ikke er formålstjenlig. - Så...
Tror du han var med på det?
Du sa at Dannys diksjon og talemåte var annerledes i det første avhøret.
- Ja. - OK.
Hadde han britisk aksent?
Ikke helt gjennomført. Men faktisk til tider, nå når du sier det.
Tenk om...
Danny er Jack?
Unnskyld?
Kanskje Danny har multippel personlighetsforstyrrelse.
Gi deg nå.
Du hadde rett når det gjaldt Danny.
Det er noe ved ham som klorer seg fast i meg. Han virket labil.
Kall det klinisk intuisjon eller magefølelse, men noe er galt.
Kanskje Danny har en annen personlighet som heter Jack.
- Kanskje han gjør ting for ham. - Å, så han gjør ting? Som å drepe?
Unnskyld.
Kanskje drepe mange mennesker?
Kanskje han ikke vet hva han gjør når han er Jack.
Eller tror at noen andre har gjort det.
- Du mener alvor. - Om jeg har rett, kan Danny være uskyldig.
Og hvordan funker det?
- Det er Jack som er kriminell. - Lykke til med å overbevise juryen om det.
- OK. - Eller...
- Eller universitetet. - Det er bevis på sykdom, ja.
Og du får et heftig stipend.
Og kan hjelpe mange.
OK, OK. La oss si...
Hvis han nå har personlighetsforstyrrelse.
Hva skjer da?
Den første vi må overbevise, er ham selv.
Hvis han ikke vet at han er syk, og får høre det før han er klar,
vil han trolig få et sammenbrudd. Så først må han stole på noen.
Stole på?
- Er det så enkelt? - Nei. Men samtidig ja.
- Og det skal være deg? - Det skal være meg.
Og hvordan skal du få til det?
Du skal gi meg navnet på advokaten hans, og jeg skal prøve å få snakke med Jack.
TRE UKER ETTER ROCKEFELLER CENTER
- Hei. Stan Camisa? - Neikke i dag. Timeplanen er full.
Det gjelder Danny Sullivan, skytteren fra Rockefeller Center.
- Hva med ham? - Jeg heter Rya Goodwin. Jeg er psykolog.
Jeg ble hentet inn som sakkyndig,
og jeg tror klienten din har en sjelden psykisk forstyrrelse.
- Ja, han er helt sprø. - Vet du...
- Slik ordbruk hjelper ingen. - Beklager.
Det er min faglige vurdering...
- ...at han er personlighetsforstyrret. - Vent.
Den Sally Field-greia?
Sybil? Ja, den handler om en kvinne med samme lidelse.
Du tuller nå?
Er dette en spøk?
Hva? Vil du ha en?
Mr. Camisa, klienten din er syk og hører hjemme på sykehus, ikke i fengsel.
- Hva skal jeg gjøre med det? - Du er advokaten hans.
- Samme spørsmål. - Det er vel din jobb å hjelpe ham?
Min jobb er å handle i min klients interesse.
Og når det er vitner til forbrytelsen de begår, er det best å godta straffskyld.
- Forklar at han er syk. - De sender kreftsyke i fengsel.
Tror du han slipper straff bare fordi han snakker rart?
Ja da, jeg har lest papirene hans. Det er jo jobben min.
- Vet du hvor denne lidelsen kommer fra? - Kanskje fra avisens humorsider?
Multippel personlighetsforstyrrelse oppstår nesten alltid
som følge av langvarige overgrep i tidlige barneår.
Jeg har møtt ham. Uansett hva du tror om ham,
kan jeg love at han ikke overlever i fengsel.
Han klarer kanskje ikke Rikers heller.
Enten er han syk, eller så får jeg en tårevåt historie du kan bruke i retten.
Men jeg trenger noen konsultasjoner med ham, og det kan du få til.
Eller du kan bare la meg gå og...
Og en dag våkner du med blodet hans på hendene.
Da kan du ha det over eggesalaten.
Oi.
Er du gift?
Skilt.
OK. Hvis du gjør livet mitt vanskeligere på noen som helst måte, er det slutt.
Han har høring om en måned.
Kopimaskinen står bak der.
FIRE UKER ETTER ROCKEFELLER CENTER
Takk.
Du kan fjerne håndjernene.
Hallo.
Vil du sitte?
Jeg har med klær til deg.
Frisk luft. Det var lenge siden.
Hvordan har du det i dag?
Ganske så bra.
Men jeg tror vel ikke du er den typen lege.
Er du vel, doktor? Vis meg en normal mann, så skal jeg helbrede ham.
Carl Jung.
Jeg liker ham bedre enn Freud.
Jeg la ikke merke til aksenten din sist.
Er du engelsk?
Jeg ser på meg selv som verdensborger.
Jeg håpet på et klarere bilde av saken. Biografiske detaljer, familiehistorie.
Er ikke det "fortell om barndommen"-tullet ganske kjedelig?
Det syns jeg. Ikke bli fornærmet.
Nei da. Jeg tenkte bare det kunne være nyttig i retten.
Litt kontekst til det som skjedde i sentrum.
De to er forvirrede småbarn. Og ingen ble vel alvorlig skadd?
De to? Jeg merker at du er intelligent,
så jeg må bare anta at du ville at jeg skulle få med meg det.
Du er ikke Danny.
Sikker på at vi ikke burde byttet plass, doktor?
Du høres ganske sinnssyk ut.
Jack?
Til tjeneste.
Hvor er Danny?
Han er her.
Han sover, men han er her.
Og før du prøver å overbevise meg om at dette er en psykisk lidelse...
...så la meg forsikre deg om at jeg er svært virkelig.
Hvordan er det mulig?
- Vet du hva kvantesammenfiltring er? - Det er jeg ikke kjent med, nei.
Det er en teori innen partikkelfysikk.
Den antyder at separasjon ikke er det vi tror.
Tanken er at to partikler kan dele egenskaper
uten å være på samme punkt i romtiden.
Jeg går ut ifra at du ikke er ekspert i naturfag.
Nei.
Men jeg vet at Danny trenger hjelp. Og jeg ønsker å hjelpe ham.
Og jeg tror jeg kanskje kan få ham ut herfra.
- Det kunne jo vært nyttig. - Jeg må bare få snakke med ham.
Dessverre, kjære deg, tror jeg ikke det er formålstjenlig.
Hvorfor ikke?
Danny har problemer, Jack. Han trenger hjelp.
Tilgi min ubeskjedenhet.
Men det er vel det skytsengler er til for?
- Jeg skal vurdere forespørselen. - Jack.
- Takk for klærne. - Vi har mer tid igjen.
Nå hjelper du ikke Danny.
Vakt.
Du vet at disse møtene er frivillige? Vi snakkes.
- Hei. - Går det bra?
Ja, ja. Unnskyld at jeg kommer så sent. Men jeg har noe du må se.
Rya, jeg...
Jeg støtter deg når det gjelder Sullivan-gutten.
Husker du han sa at du aldri kom til å finne hun jenta?
Det er helt sikkert.
Ring når du har sett det.
FEM UKER ETTER ROCKEFELLER CENTER
Takk for at du ville møte meg igjen.
- Jeg var i nabolaget. - Jeg håper fremdeles på å få møte Danny.
Ja, du har sagt det.
Hva er det egentlig du så gjerne vil snakke om?
Du sa du likte Jung bedre enn Freud.
Jung sa at du ikke kan leve uten å forstå skyggen din.
Jeg har lest litt selv også.
De som deler kropp, kan ha sterkt overlevelsesinstinkt.
Nesten en sjette sans for andre.
Se på meg.
Se på meg og si om du tror jeg ville ha skadet Danny.
Du er litt selvsentrert.
Og litt fortapt.
Men nei.
Du er faktisk det motsatte.
Du sa du var skytsengelen hans? Han må forstå sin egen fortid.
Det er slik jeg best kan forberede ham på rettssaken.
Det er slik jeg kan få både ham og deg ut herfra.
Vi to ønsker det samme. Vi vil hjelpe Danny.
Men da må jeg få snakke med ham.
OK.
Jeg ber deg være varsom.
Han vet ingenting om oss.
Oss?
Hvor mange er dere, Jack?
Hvor er jeg?
- Danny? - Hvem er du?
Jeg vil gjerne få gå nå.
Jeg vil gå nå.
Danny, du er i fengsel. På Rikers Island.
Og jeg heter Rya.
Og jeg skal hjelpe deg.
OK? Jeg...
Vet du hvorfor du er her, Danny?
Ja. På grunn av det som skjedde med Ariana.
Det er bra.
Jeg har hull i hukommelsen.
Det skjer iblant, men ikke sånn som dette. Dette er annerledes.
Du er trygg.
Vi trenger ikke å prate.
Vi kan bare sitte her.
Er det i orden?
Og kanskje...
...puste noen ganger.
Er du sulten?
Hva?
Vil du ha noe å spise?
Bra.
Hvor lenge bodde du der?
Et par år.
Kan det hende du gjorde ting du kanskje ikke husker?
Hva skriver du?
Fortsett. Du fortalte om Ariana.
Takk.
- Var Rockefeller Center hennes idé? - Hvorfor spør du om det?
Vil du virkelig ta skylden for dette?
- Stefaren min syntes jeg skapte problemer. - Hva gjorde du?
Jeg spør igjen. Skal vi ikke snart snakke om hva som skjedde med Adam?
Hva skjedde med Yitzhak? Hva er det du skjuler for deg selv?
- Hvor er de? Du slo ned noen... - Det var Jonny. Jeg har ikke skutt noen.
Hvorfor London?
En israeler, en amerikansk jente og en brite.
Og faren din.
- De er sammen om dette. - Kan du ha nådd en grense?
Jeg er ferdig.
Han må få høre sannheten.
ELLEVE UKER ETTER ROCKEFELLER CENTER
Jeg kjøpte egg, så dere i hvert fall har noe i morgen.
- Seriøst? - Jeg er jo snart 40, mamma.
- Blir ikke eldre mennesker alkoholikere? - Det er frekt på så mange måter.
Hvor er Ezra?
Pokker, jeg lovet å lese for ham.
Hva er dette? Du klarer ikke engang å gi din egen sønn tilsyn.
Det er en pasient.
En gutt.
Noen skadet ham på det frykteligste, og jeg må få ham til å snakke om det.
Kanskje litt mer fokus hjemme
- og litt mindre... - Mamma.
Hva skjedde med ham?
Jeg hadde heller ikke villet snakke om det.
Bruk skilpadden.
- Unnskyld? - Skilpadden.
Du klarte ikke å snakke om følelser da du var liten.
Jeg ser jo at det er ironisk.
Faren din spurte: "Hvordan har skilpadden det?"
- Kosedyret han ga deg. Husker du den ikke? - Nei.
Og så sa du at skilpadden var sint eller trist for noe.
- Marvin. - Mortimer.
Faren din var ikke bare fæl. Men stort sett.
Nei, ikke bare fæl.
Marty.
- Mortimer. - Samme det.
Han er en skilpadde.
Gå og les for ham.
OK.
- Mamma. - Kommer, elskling.
Danny, hva om vi går litt lenger tilbake?
Kanskje...
Kanskje vi kan snakke om...
...deg da du var liten?
- Hva med det? - Kan du fortelle om de gode stundene?
Vi kan begynne med Adam.
Dere var tvillinger, ikke sant?
Helt uatskillelige, sa mamma alltid.
Fortell om Adam.
- Hva vil du vite? - Kan du fortelle om et lykkelig minne?
Vi gikk på barneskolen, broren min og jeg.
Sommeren var på hell. Skolen hadde begynt igjen.
Adam passet alltid på meg.
Jeg savner ham.
Vel, hva skjedde med ham?
Kan du fortelle om det?
Jeg vil ikke... Jeg...
Det er i orden.
Jeg tror jeg vet det.
Gjorde han noe for deg?
Noe vanskelig?
Noe bare en bror ville ha gjort.
Var det noe med Marlin?
Danny...
Det er viktig at du prøver å snakke om det.
Og vi kan stoppe når som helst.
Men det er viktig at du prøver.
OK.
Vi satt i bilen.
Jeg satt foran.
Adam satt baki.
Vi visste ikke hvor vi var på vei.
Marlin hadde en låve.
Og dit tok han oss med.
Men det var bare Adam han tok med inn.
HVIS DU ELLER NOEN DU KJENNER TRENGER STØTTE,
GÅ TIL APPLE.COM/HERETOHELP
Tekst: Trine Haugen