אימא?
כואבת לי הבטן.
אימא?
- מה השעה? - אני לא רוצה ללכת לבית הספר.
אוי, לעזאזל.
לעזאזל.
עזרא, לך.
אתה צריך להתלבש ולאכול ארוחת בוקר
לפני שסבתא תגיע, טוב? לאימא יש שיעור.
לעזאזל.
למה אתה לא לבוש?
- מה אתה אוכל? - היי.
בוקר טוב.
לא ייאמן מה שהולך ברכבת היום. לאן כל האנשים האלה נוסעים?
היי. מה קורה?
למה הוא לא לבוש?
מה הוא אוכל?
- כואבת לי הבטן. - אוי, חמודי.
בלי "אוי, חמודי," אימא. הוא צריך להתלבש.
הוא צריך ללכת לביה"ס.
- זה פסיכוסומטי. - הבטן שלי...
לא שאין לו סיבה טובה.
אל תתחילי איתי הבוקר.
אל תדברי אליי ככה, גברת צעירה.
אני לא רוצה ללכת!
לעזאזל, עזרא!
מה אתה עושה?
מי אתה חושב שאתה?
אני רוצה את אבא שלי.
אני אדאג לך. סבתא כאן, חומד.
לכי לעבודה.
- זה בסדר, מותק. זה בסדר. - טוב.
זה בסדר, חומד. סבתא כאן.
- הוא צריך ללכת לביה"ס. - אביא אותו. אל תאחרי שוב.
היי, חומד. רוצה לתת לי חיבוק?
שבוע אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
ד"ר גודווין.
הדיקן יוז. לא ראיתי אותך שם.
יש לי הרגשה שאת מתחמקת ממני
מאז שהחלטנו לא לתמוך במענק שלך.
ראיה, את מורה מצוינת. אם למישהו מכם מגיע לקבל קביעות...
מישהו מאיתנו? אישה, אתה מתכוון?
זה לא מה שאני מתכוון,
אבל כיוון שטכנית אנחנו עדיין אוניברסיטה לגברים...
נשים לא יכולות ללמד גברים? אני די בטוחה שזה רוב מה שאנחנו עושות.
נכון, אבל בעניין הזה התעוררת מאוחר.
אנורקסיה כבר הוכנסה לדי-אס-אם.
צורה אחת של אנורקסיה.
- בסדר, דיברנו על זה כבר. - אנורקסיה היא לא הפרעה אחת בלבד.
לבולימיה יש מצבים ייחודיים משלה...
אני יודע שזה בוער בעצמותייך...
אבל גם סאם וילקס הגיש בקשה למענק
וההבדלים ממש מזעריים, ולו יש...
- אשכים. - ותק.
אני מצטער מאוד, ראיה, אבל אם את רוצה שהמחלקה תתמוך במענק המחקר שלך,
תצטרכי למצוא משהו אחר. טוב?
נראה ששנינו מאחרים לשיעור.
טראומה היא הדבר הקרוב ביותר שיש לנו למסע בזמן.
רגע הטראומה נחקק במוחנו,
דיו בלתי מחיק על נייר.
אבל בניגוד לדיו, טראומה לא דוהה עם הזמן.
כשאירוע או תחושה או זיכרון מפעילים אותו,
הסובל מוחזר בדיוק לרגע של הפגיעה הנפשית.
תארו לעצמכם את החובש הצבאי שנקלע לטבח של כפר שלם.
הוא מוקף בצווחות של ילדים שהתייתמו,
בריח גופות שעולות באש.
חוויה מחרידה.
הוא חייב לברוח, אבל הוא לא יכול כי הוא צריך לעשות את עבודתו.
הדיאלקטיקה הזאת גורמת נתק מהמציאות.
אבל לבריחת הנפש יש מחיר.
הזיכרון נשאר, כמו ריקבון מתחת לקליפה של עץ.
החובש שלנו צריך עכשיו לחזור הביתה.
הוא מנסה לא לחשוב על הכפר בהתנהלותו היומיומית.
הוא משתתף בברביקיו שכונתי.
אבל משחקי הילדים המקומיים נשמעים עכשיו כמו צווחות מוות.
אין כמעט הבדל בין הבשר שעל הגריל לגופות בוערות.
הוא לא יכול להישאר.
הטראומה שלו הפכה את הברביקיו לבלתי נסבל.
במרוצת הזמן,
היא תפלוש לכל החוויות שלו עד שעולמו יהפוך לכזה שאי אפשר לחיות בו.
זכרו, רוב נפגעי הטראומה חווים מחדש
אירועים אמיתיים שנסתרים מאיתנו.
מה שאנחנו מכנים "הפרעה", מבחינתם
היא דרך סבירה לגמרי לברוח מזוועה אמיתית.
במילים בוטות,
הם יהיו משוגעים אם לא ישתגעו מזה.
תודה לכולם. נתראה בשבוע הבא.
פסיכולוגיה פלילית זה בהמשך המסדרון, בלש.
זה יותר הקטע שלך.
השמועה ברחוב היא שאת הכי טוב שאפשר למצוא באקדמיה, אז...
לא יודע, חשבתי לבוא לראות על מה המהומה.
מאטי, זה מחמיא לי. באמת. היה לי כיף.
אבל התכוונתי למה שאמרתי. אני בתהליך גירושים.
לא יכולה להיכנס למשהו רציני עכשיו.
תירגעי, פנתרה. לא בגלל זה באתי.
תאמיני לי. אני מסוגל לקבל סירוב,
אף שברור שאת עושה טעות מרה.
טעויות הן המומחיות שלי, אז...
רק רציתי להביא לך את זה.
עצרנו איזה ילד בלילה.
כמה סעיפים של ניסיון רצח.
ייתכן שיש שם משהו שמעניין אותך.
בגלל זה באת?
כן. למה?
נראה לך שהייתי עושה את כל זה רק כדי לחזור למיטה שלך?
כן. אני חושבת שכן.
טוב, יש בזה משהו.
אבל אמרת שאת צריכה מטורלל אמיתי לצורך חקר מקרה,
- אחרת יפטרו אותך. - זה מה ששמעת?
לא הייתי מרוכז במיוחד.
תראי, מדובר בפסיכי אמיתי.
בהשראת הספר "24 הפנים של בילי מיליגן" -
מאת דניאל קייס -
כדורים מעופפים, זכוכיות בכל מקום, אדם אחד נפגע.
אישה אחת חטפה כדור ברגל.
הילד היה ככה קרוב לאישום ברצח.
רגע, קראתי על זה בעיתון בשבוע שעבר. חשבתי שהיורה נעדר.
תפסנו אותו.
- אין כאן שום היסטוריה. - אין טביעות אצבעות במערכת.
והוא לא מגלה את שם המשפחה שלו.
אומר שזה לא יועיל.
זה לא טוב למאבק. את מאמינה?
הפצנו תמונה מחורבנת של הפנים שלו.
ראו אותו נכנס למונית בנמל התעופה.
הוא נסע במונית לאיזה פנסיון עזוב בצפון המדינה.
רחוב אלם באלם רידג'. אי אפשר להמציא את החרא הזה.
בחב' קון-אד אומרים שהחשבונות הם על שם בחור ישראלי.
הם תמיד משולמים בדואר במזומן. אין זכר לאיש.
מה עם הבחורה? אריאנה. זה שם יפה.
גם היא נעלמה.
אני חושב שהוא חיסל אותה. וגם את בעל הבית.
- אנחנו יודעים שיש לו אצבע קלה על ההדק. - למה?
את צריכה לפגוש אותו. את תראי.
הילד מוזר, בהחלט. אבל אולי הוא סתם מסטול.
- לא. יש משהו בעיניים שלי. - מי המשוגע עכשיו?
לא, זה בצורת הדיבור שלנו בתשאול. בדיקציה שלו.
- בבחירת המילים. - בחירת המילים?
גברת, את כנראה משהו במיטה.
שמעי, הוא הולך למקום שיעורר הכי הרבה תשומת לב.
הוא משנה את צורת הדיבור שלו. הוא לא מראה שום חרטה.
ככה מתנהג אדם פסיכי.
זה מה שקורה כשהשותף שלך קורא ספר אחד על רוצחים סדרתיים.
נו, אז מה דעתך? הוא כזה?
זה לא כל כך פשוט.
יש כמה גורמים דיספוזיטיביים שאני לא רואה.
והאופי של הפשע לא עולה בקנה אחד עם...
או הפשעים.
יש דם על הרצפה בבית. יש סימנים למאבק,
- ויש חור של כדור בשמשה. - זה נסיבתי.
אבל מה אם הוא כן כזה? מה אם תפסנו כזה?
הוא אמר לך למה הוא פתח באש ברוקפלר סנטר?
הוא אמר שהוא והבחורה רצו להפחיד מישהו.
- מי? - הם לא מגלים. הוא אומר שזה לא יועיל.
אז מה דעתך? זה מה שאת עושה, פרופסור.
- תן לי לבדוק. - כן?
למה לא?
- את בסדר? - כן.
טוב.
מה המצב, אחותי?
שלום, דני. אני ד"ר גודווין, אבל אתה יכול לקרוא לי ראיה.
איך זכיתי בעונג הזה?
שב זקוף.
ידיים.
טוב. היי, היי, תירגע.
אחכה בחוץ.
מה שלומך?
מה אנחנו עושים כאן היום?
למה באזיקים? אני שונא אזיקים.
אתה יודע למה אתה כאן?
את יודעת?
בוא נתחיל במשהו פשוט יותר.
אולי תגלה לי את שם המשפחה שלך?
אני לא חושב שזה מה שג'ק חשב.
מי זה ג'ק?
אני נכנע. מי זה ג'ק?
דני, אם תדבר איתי, אולי אוכל לעזור לך.
תוכלי להוציא אותי מכאן? אני לא כל כך אוהב להיות כלוא.
אני מבינה את זה.
אני בכלל לא אמור להיות כאן. אריאנה היא זו שירתה.
אריאנה?
איפה אריאנה? כי השוטרים לא מוצאים אותה.
הם לא ימצאו אותה.
למה?
אני מתחיל לחשוב שדווקא לא באת לעזור לי.
איך אוכל לעזור לך, דני?
תוציאי אותי מכאן.
אני יכול לגלות לך סוד.
כמובן.
אני יכול להוציא את עצמי.
מאטי!
- זו בדיחה. - מה קורה?
- לעזאזל. בסדר. - מה נסגר?
טוב, ידיים מאחורי הגב, ילד.
קצת תוקפני, אתה לא חושב, פרנק?
היי, דוק. פשוט תענוג.
נתראה.
תמשיך להתקדם. שתוק.
בוא.
מצטער בקשר לאזיקים. כנראה היו תקולים.
זה הבהיל אותי, זה הכול.
הוא לא היה ככה בתשאול, בחיי.
הוא אמר משהו על מישהו בשם ג'ק.
כן. גם בתשאול. "ג'ק אומר שהגיע הזמן להתמודד עם ההשלכות."
שאלתי אותו מי זה ג'ק והוא ישר השתתק.
- כנ"ל. - כן.
הוא מתמרן אותנו. הם מסוגלים לעשות את זה, נכון?
יש לו אישיות מגנטית, זה בטוח.
זה יכול להיות סימן לפסיכוזה.
הוא לא יציב. קצת רדוף.
אבל עדיין ייתכן שפרנק צודק.
לא. אלוהים. כמה אני שונא את המילים האלה.
אולי הוא צריך להתנקות. תן לו כמה ימים להתפכח.
ואז תדע טוב יותר עם מה יש לך עסק.
לא מתאים לך, הא?
אני מעריכה את זה אתה מנסה לעזור לי.
מעריכה מספיק כדי לצאת איתי?
- לא. - בסדר.
אם תשני את דעתך, את יודעת, בקשר לילד...
כן.
- תודה, מאטי. נתראה. - כן. בטח.
אני מצטערת.
איחור קטן זה לא שעתיים וחצי.
כן. אמרתי שאני מצטערת.
לי? זה לא משנה.
לו? אולי קצת עקביות? עלה בדעתך?
לשבת לאכול ביחד.
זה קר.
תוכלי להביא יין מהמקרר...
את לא צריכה יין.
זה טעים.
הוא דיבר עם אבא שלו.
- לעזאזל, אימא. זה לא הלילה שלו. - אל תדברי אליי בטון הזה, גברת צעירה.
לא היית כאן. הוא רצה לדבר איתו, אז הרשיתי לו.
אני חייבת להצליח לעשות את זה בלעדיו.
אז תהיי כאן כדי לעשות את זה, ראיה.
אני מבינה שהוא כועס.
באמת.
אבל הוא לא מדבר איתי. לא נותן לי נשיקה לפני השינה.
הוא נהג לישון בינינו במיטה שלנו.
וכשאני שומעת אותו בוכה,
אני ניגשת והוא לא מוכן אפילו לחזור איתי.
אז מה אני אמורה לעשות?
מה שכולנו עושים, אני מניחה.
מה?
להמשיך לאהוב אותך ולא משנה כמה את מקשה עלינו.
יש ברירה?
היית צריכה להיות פסיכולוגית, אימא.
אני יודעת.
- תודה. - תודה לך.
מה קורה עם הקביעות?
מרטין אמר שבקשת המענק שלך נדחתה.
למה אתה מדבר עם מרטין על המענק שלי?
הייתי ראש המחלקה. אנחנו מדברים.
נו באמת, גרג.
ראיה, תקשיבי לי.
את מטפלת אינטואיטיבית מעולה.
מהטובים ביותר שראיתי. וראיתי לא מעט.
אבל האובססיה שלך למקרים קליניים חריגים תהרוג לך את הקריירה.
לא כל דבר צריך להיות אבחנה חדשה.
בבקשה, אל תרצה לי. אנחנו כבר לא בשיעור, גרג.
תעשי משהו שגרתי.
תגידי למרטין שאת רוצה להתמקד בעיצוב התנהגות.
עיצוב התנהגות?
או תיאוריית למידה. יש בזה כסף.
אני יכול לדבר איתו.
אך ורק על גופתי הקרה.
עלה בדעתך שהרצון העז שלך להתבלט
ע"י תיקוף המקרים הקיצוניים ביותר
נובע מחוסר הביטחון העצמי שלך...
ולא מרצון כן לעזור למטופל?
איפה הסתירה?
מה אתה לא רוצה שיהללו אותך בזכות העבודה שלך?
או שאינטרס אישי נאור הוא פריבילגיה של גברים בלבד?
את קוראת יותר מדי בעיתון "מיז".
נראה לי שזו עוד דרך שלך להתחמק מלומר שאני צודקת.
זה טעים יותר עם חזרת.
אתה מסוגל לצטט מעיתון רפואי מלפני 20 שנה,
אבל לא מסוגל לזכור שאני אלרגית לחזרת?
לא אוהבת ואלרגית? שני דברים שונים.
עוד אחד?
ג'ין מרטיני בשביל וודקה טוניק עם ליים ושני דובדבנים ממותקים.
יש דברים שאני כן זוכר.
בבקשה, אל תתקשר אליו כשזה לא הלילה שלך.
הוא התקשר אליי.
למעשה, אמך התקשרה ונתנה לו לדבר.
לא משנה. אני זה מה שיש לו עכשיו,
והוא יצטרך להסתפק בזה למרות החסרונות שלי.
זה לא טיפולי במיוחד.
אני לא המטפלת שלו אלא אימא שלו.
ובנוגע לחסרונות, אלוהים יודע שכולנו נאלצנו להתמודד עם שלך.
את יודעת, ראיה... זה מאתגר איתך.
כל כך חמה וכל כך קרה בכל כך הרבה מובנים.
אף פעם אין לדעת את מי תקבל.
לעזאזל.
שבועיים אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
מה אם אציג מקרה שיוכיח שזו אבחנה אמיתית?
למה לחפש את המצבים הכי מעורפלים שאפשר למצוא?
אלוהים, מרטין. זה כל העניין.
דווקא כי הם מעורפלים.
אף אחד לא עוזר כי נאמר להם
שמה שעובר עליהם לא אמיתי
ומה שהם מרגישים לא חשוב,
כי אין בשבילם קוד אבחנתי בספר הזה.
ראיה, אין לך מה להוכיח.
הפרעות נפשיות -
בבקשה, אל תתנשא.
יש לי לפחות עוד 15 שנים של שכר לימוד לבן שלי שאצטרך לממן.
אני צריכה קביעות.
ושינו יודעים שלא אקבל
אם לא אפרסם עוד מאמר.
אם אוכיח את אמיתות האבחנה, המחלקה תתמוך במענק מחקר?
אם תאמתי את האבחנה, כן, אתמוך במענק.
אפילו אתמוך בפתיחת קתדרה ייעודית שתישא את שמך.
בולימיה נרבוזה בקשה למענק מחקר -
ד"ר ראיה גודווין -
כאן דבליו-איי-בי-סי איי-אם 770,
עם דיווח מיוחד מהבית הלבן.
זה עניין של שכל ישר
שנעשה כל מה שלאל ידינו כדי לצמצם את אפשרות הפגיעה בנו.
עלינו להיות מוכנים לרע ביותר.
עלינו לוודא שניתן יהיה לחלק דלק במהירות ובהגינות
במקרה של מצב חירום.
הלו?
דני בוי - דג וצ'יפס רחוב קמדן 12 בצהריים! ג'ק -
3 בירה - 3 ויסקי -
את יודעת איפה דני?
את מכירה את דני?
הוא הבן שלי.
קרה משהו?
קרה לו משהו?
נוכל ללכת לדבר איפשהו?
- כן, זה הוא. - איך ייתכן שהוא בכלא?
לדני היה אח תום?
זה אדם.
הוא כבר מזמן איננו.
מה קרה לו?
אמרת שאת פסיכולוגית?
- את מנסה לעזור לו? - כן, אני רוצה.
בואי נשב בחוץ.
תודה.
אפילו לפני כל מה שקרה עם אדם,
הוא היה רגיש מאוד.
ואז העיפו אותו מבית הספר.
למה?
סמים וקטטות.
שני הדברים נכונים.
את יודעת, הוא תמיד היה מבריק.
הוא היה כמו אור, הילד הזה.
והדמיון.
אבל דברים פשוט לא הסתדרו.
אני וגברים.
זה הכול.
אני יכולה לשאול איך... איך קרה שהוא עבר לגור מעבר לרחוב?
הוא ובעלי לא הסתדרו ביניהם.
אבל בעלי לא מסתדר עם אף אחד כמעט.
אז הוא עבר לגור שם לפני כמה שנים.
חשבתי, "מה רע בזה," נכון?
לפחות אוכל להשגיח עליו.
ויום אחד הוא פשוט נעלם.
אבל ניסיון רצח?
לא מתאים לדני שלי.
את יודעת מי גר איתו מעבר לרחוב?
אני לא יודעת מי גר באופן מלא.
הייתה בחורה שנמצאה שם הרבה. אנשים באו והלכו.
אז מה? הוא הולך לכלא?
אני מקווה שלא.
קנדי, אמרת שהוא היה רגיש.
הייתה לו נטייה למצבי רוח בילדות?
מדוכדך? מגיב במהירות?
מצבי הרוח שלו התגברו סביב כל מה שקרה עם אדם?
כמו שאמרתי, הוא תמיד היה שונה.
זה לא פשע.
לא, זה לא פשע. לא.
אני רוצה לשאול אותך משהו.
זו שאלה קשה, אבל אני חושבת שהיא תעזור לי מאוד לעזור לו.
קרה לדני משהו בילדותו?
כמו מה?
כשציינת שאין לך מזל עם גברים,
- למה התכוונת? - זו אשמתי עכשיו?
- לא, זה בכלל לא מה שאני אומרת. - מה הוא אמר שקרה?
כלום.
אני רק מנסה להבין אותו יותר.
לא יודעת מה אנשים עושים.
את יודעת מה כולם עושים? כל מי שפונה אלייך?
- לא. - לא, כי אנשים עושים דברים
שלא נראה שהם מסוגלים לעשות.
קנדי...
אני צריכה ללכת. אני אאחר לעבודה בבית החולים.
תמסרי לו שאבוא לבקר אותו.
- אני עדיין לא הרופאה שלו. - תשאירי את הכוס.
עזרא, כבר עשר. אתה צריך ללכת לישון.
- אני צריכה לדבר עם דני שוב. - אי אפשר.
הוא כבר עצור רשמית ויועבר לכלא רייקרס אחר הצהריים.
אי אפשר לבקר אותו עד שיגיע לשם.
- אני מצטער. אני לא יכול לעשות כלום. - ארוחת ערב. בלי סקס.
אני חייבת לראות אותו.
את משהו. טוב, בואי.
שלום שוב.
אתה זוכר אותי?
פנים כאלה, מי ישכח?
בפעם הקודמת הזכרת מישהו בשם ג'ק.
- כן, מה איתו? - תהיתי אם אוכל לדבר איתו.
נראה לך שתוכל למסור לו הודעה ממני?
איך?
לא יודע אם שמת לב, אבל אני כלוא בבית סוהר כאן.
סתם חשבתי שאולי אתה יכול.
נגיד שאתה יכול.
נגיד שאני יכול...
היפותטית.
אם אתה יכול...
תוכל למסור לו שאני רוצה לדבר איתו?
- כן. - אני רוצה לעזור.
בטח. סגור.
- תודה. - בבקשה.
היי, אומרים שאני עובר לרייקרס איילנד.
זה באמת כל כך נורא?
לא כל כך נורא.
נראה שאת חושבת שזה די נורא.
בכל אופן, תודה שבאת לבקר.
בכיף.
זה לא דייט.
כן... "תביא פיצה פפרוני ונקניק לבית שלי,
כי הבן שלי ישן למעלה," לא נשמע רומנטי במיוחד.
הזמנת תוספת גבינה?
הלכתי לפנסיון הישן שהוא גר בו.
- תגדירי "הלכתי." - נכנסתי.
מישהו הכניס אותך, לפחות?
הדלת הייתה פתוחה. זה עוזר?
- לא. זו פריצה. - אופס.
איך בכלל מצאת את המקום?
הפנסיון היה ברחוב אלם באלם רידג', שכחת?
- מה את עושה, ראיה? - מצאתי את אימא שלו.
סליחה?
שמו דני סאליבן וזו הכתובת שלה.
מצאתי גם את זה באח.
אתה מזהה אותה?
זו הנערה מרוקפלר סנטר. אם התיאור מדויק, בכל אופן.
את חושבת... את חושבת שכל אלה קורבנות?
אולי.
אבל האיש הזה לא.
סגנון הציור מבולגן.
והתמונה הזאת חוזרת שוב ושוב במחברת שלו.
טוב, מה אני רואה כאן?
זה הביג בן, המגדל שמאחוריו.
נכון.
משקפיים בדיוק כאלה מצאתי בבית.
לא גנבת גם אותם, נכון?
אולי זה ג'ק.
ג'ק? ג'ק.
זה שאמר לילד לא למסור את שמו.
- שזה זה לא יועיל. - נכון. אז...
את חושבת שהוא סוג של שותף?
אמרת שהדיקציה ודפוס הדיבור של דני
היו שונים מהפעם הראשונה שתשאלת אותו.
- כן. - בסדר.
היית אומר שהיה לו מבטא אנגלי?
לא לגמרי.
אבל כן, לפעמים, למעשה, עכשיו שאת אומרת.
אולי...
דני הוא ג'ק?
סליחה?
אולי לדני יש פיצול אישיות?
די, נו.
מאטי, צדקת בקשר לדני.
משהו בו פשוט נשאר איתי.
האפקט שלו היה רופף ונזיל.
קרא לזה אינטואיציה קלינית או תחושת בטן, אבל משהו לא תקין אצלו.
אולי יש לדני אישיות נוספת בשם ג'ק?
- מישהו שעושה דברים בשבילו. - עושה דברים בשבילו? כמו להרוג אנשים?
סליחה.
אולי כמו להרוג המון אנשים?
אולי הוא לא מודע למעשים שלו כשהוא ג'ק.
או שהוא חושב שמישהו אחר עושה אותם.
- את רצינית. - מאטי, אם אני צודקת,
ייתכן שדני חף מפשע.
איך לעזאזל זה עובד בדיוק?
האישיות השנייה שלו היא שמבצעת פשעים.
בסדר. נסי להגיד את זה למושבעים.
- טוב. - או...
או לוועדת הקביעות שלך.
זה יהיה תיקוף של המחלה, כן.
ואת תקבלי מענק מחקר שמן.
ואעזור להרבה אנשים.
בסדר, בסדר. שמעי, נניח...
נניח שיש לו פיצול אישיות.
מה אז?
אז הראשון שתצטרך לשכנע זה אותו.
ואם הוא לא מודע למצבו, ומישהו יגיד לו לפני שיהיה מוכן,
רוב הסיכויים שהוא יתמוטט.
אז קודם הוא צריך לבטוח במישהו.
לבטוח?
זה כל כך פשוט?
לא. וגם כן.
והאדם הזה יהיה את.
האדם הזה יהיה אני.
ואיך בדיוק תעשי את זה?
אתה תיתן לי את שם הסנגור שלו מ"סיוע משפטי"
ואני אלך לנסות לדבר עם ג'ק.
שלושה שבועות אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
האגודה לסיוע משפטי של ניו יורק -
סיוע משפטי - 201 -
היי, סטן קמיסה?
לא, לא היום, טוב? רשימת התיקים מלאה.
באתי בקשר לדני סאליבן, היורה מרוקפלר סנטר?
- מה איתו? - שמי ראיה גודווין.
אני פסיכולוגית.
הבלש דויל זימן אותי לייעוץ,
ואני מאמינה שהלקוח שלך סובל מהפרעה נפשית נדירה.
אה, כן. הילד מטורלל לגמרי.
אתה יודע...
- המונחים האלה לא עוזרים במיוחד. - סלחי לי.
אחרי שפגשתי את דני, דעתי המקצועית היא
שיש לו פיצול אישיות.
רגע.
מה שהיה לסאלי פילד?
"סיביל"?
כן, זה סרט על אישה שסובלת מאותה בעיה.
את צוחקת, נכון?
זו מתיחה?
מה? רוצה גם?
מר קמיסה, הלקוח שלך חולה
והוא צריך להיות בבית חולים, לא בכלא.
- מה את רוצה שאעשה בעניין? - אתה הסנגור שלו.
אני חוזר על השאלה.
תפקידך הוא לעזור ללקוח שלך, לא?
תפקידי הוא לפעול לטובת הלקוח שלי.
וכשהלקוח מוקף בעדים
בשעת ביצוע הפשע, טובתו היא להודות באשמה.
- לא תוכל לטעון שהוא חולה? - שולחים לכלא אנשים עם סרטן.
נראה לך שיוותרו לו כי הוא מדבר בקולות מוזרים?
כן, קראתי את התיק שלו.
כי זה התפקיד שלי וכו'.
אתה יודע ממה נובעת המחלה הזאת?
מחוברות הקומיקס, אולי.
פיצול אישיות נובע כמעט אך ורק
מהתעללות מינית קיצונית, לרוב ממושכת, בגיל הרך.
פגשתי אותו. לא משנה מה אתה מאמין או לא מאמין,
דבר אחד בטוח, הוא לא ישרוד חמש דקות בכלא.
ספק אם הוא בכלל יצא בחיים מרייקרס.
אולי אני אגלה שהוא חולה,
אולי רק אמצא סיפור עצוב שתוכל להשתמש בו במשפט.
אבל אני חייבת לדבר איתו, טוב?
אצטרך כמה פגישות איתו. אתה יכול לסדר את זה.
או שתיתן לי לצאת מכאן עכשיו, ו...
יום אחד, בקרוב מאוד, תתעורר עם הדם של הילד על הידיים שלך,
ותוכל לטפטף אותו לסלט הביצים שלך.
וואו.
את נשואה?
גרושה.
טוב.
אם תעשי לי חיים קשים אפילו טיפה, זה הסוף.
השימוע שלו בעוד חודש.
מכונת הצילום מאחור. היא עובדת על רבעי דולר.
ארבעה שבועות אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
תודה.
אתה יכול להסיר את האזיקים.
שלום.
אתה רוצה לשבת?
הבאתי לך בגדים חדשים.
אוויר צח.
כבר כמה ימים לא נשמתי אוויר צח.
איך אתה מרגיש היום?
טוב למדיי.
אף שאינני חושב שאת דוקטור מהסוג הזה.
נכון, דוקטור?
תראי לי אדם שפוי, וארפא אותו בשבילך.
קארל יונג.
תמיד העדפתי אותו על פרויד.
לא שמתי לב למבטא שלך בפגישה הקודמת שלנו.
אתה אנגלי?
אני אוהב להגדיר את עצמי אזרח העולם.
קיוויתי לקבל תמונה רחבה יותר של התיק.
פרטים ביוגרפיים, היסטוריה משפחתית.
את לא חושבת שכל ההבלים האלה
של "ספר לי על ילדותך" הם קצת מייגעים?
אותי הם מייגעים. אל תיעלבי.
לא נעלבת. רק חשבתי שזה יכול לעזור להגנה.
לתת הקשר למה שקרה ברוקפלר סנטר.
שניהם סתם ילדים שהולכו שולל.
ואף אחד לא נפגע קשה, נכון?
שניהם? ברור לי שאתה חכם מאוד,
אז אני חייבת להניח שאתה...
רצית שאבחין בזה.
אתה לא דני, נכון?
את בטוחה שאנחנו לא יושבים בצד הלא נכון של השולחן, דוקטור?
אני לא בטוח איך לומר לך, אבל את נשמעת די משוגעת.
ג'ק?
לשירותך.
איפה דני?
הוא כאן.
הוא ישן, אבל הוא כאן.
ולפני שתנסי לשכנע אותי
שמדובר בבעיה פסיכולוגית כזאת או אחרת,
הרשי לי להניח את דעתך שאני אמיתי מאוד.
איך זה אפשרי?
את יודעת מהי שזירה קוונטית?
אני לא מכירה. לא.
זו תיאוריה חדשה בפיזיקת חלקיקים.
היא טוענת שהפרדה היא לא מה שאנחנו מאמינים שהיא.
הרעיון שלשני חלקיקים יכולות להיות תכונות משותפות
בלי להיות באותו נקודה במרחב-זמן.
אני מניח שאת לא מומחית במדעים.
לא, אני לא.
אבל אני יודעת שדני צריך עזרה.
ואני רוצה לעזור לו.
ואני חושבת שאם אצליח, אולי אוכל להוציא אותו מכאן.
זה יהיה שימושי.
אני רק צריכה לדבר איתו.
למרבה הצער, יקירתי, אני לא חושב שזה יועיל.
למה?
דני בצרות, ג'ק. הוא זקוק נואשות לעזרה.
סלחי לי על חוסר הצניעות,
אבל בשביל זה יש מלאכים שומרים, לא כן?
אשקול את בקשתך.
ג'ק. ג'ק.
- תודה על הבגדים. - יש לנו עוד זמן.
אתה לא עושה לדני טובות.
סוהר.
ידוע לך שמפגשים אלה הם מרצון בלבד?
נתראה.
- היי. - אתה בסדר?
כן, כן. אני מצטער על השעה המאוחרת.
פשוט יש לי משהו שאת צריכה לראות.
ראיה, אני...
חשבתי שאת בכיוון הנכון עם סאליבן.
זוכרת שהוא אמר לך ביום הראשון
שלעולם לא תמצאי את הבחורה?
תהיי בטוחה בזה.
בסדר.
אחרי שתראי את זה... תתקשרי אליי.
חמישה שבועות אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
תודה שהסכמת להיפגש איתי שוב.
- טוב, הייתי בסביבה. - אני עדיין מקווה לדבר עם דני.
אמרת כבר.
על מה בדיוק את נואשת כל כך לדבר איתו?
אמרת שאתה מעדיף את יונג על פרויד.
יונג אמר שאדם לא יכול לחיות בלי להבין את הצל שלו.
קראתי קצת בעצמי.
לאנשים שחולקים גוף אחד עשוי להיות יצר הישרדות חד במיוחד.
כמעט חוש שישי בנוגע לזולת.
תסתכל עליי.
תסתכל עליי באמת ותגיד לי אם אתה חושב...
שהייתי רוצה לפגוע בדני.
את קצת אנוכית.
וקצת אבודה.
אבל לא.
למעשה, את ההפך מזה.
אמרת שאתה המלאך השומר שלו?
הוא חייב להבין את העבר שלו.
זו הדרך הכי טובה בשבילי להכין אותו למשפט.
זו הדרך הכי טובה בשבילי להוציא אותו ואותך מכאן.
אתה ואני רוצים את אותו דבר. אנחנו רוצים לעזור לדני.
אבל לא אוכל לעזור לו אם לא אדבר איתו.
בסדר.
אני מבקש שתהיי עדינה.
הוא לא ממש יודע עלינו.
עלינו?
כמה אתם, ג'ק?
איפה אני?
דני?
מי את?
אני רוצה ללכת עכשיו.
דני, אתה בכלא. אתה ברייקרס איילנד.
ושמי ראיה.
ואני כאן כדי לעזור לך.
בסדר? אני...
אתה יודע למה אתה כאן, דני?
כן. בגלל מה שקרה עם אריאנה.
זה טוב.
יש לי חלקים ריקים.
זה קורה לי לפעמים, אבל... אבל לא ככה.
זה שונה.
אתה בסדר.
אנחנו לא חייבים לדבר עכשיו.
אנחנו יכולים סתם לשבת.
זה בסדר?
ואולי...
לנשום עמוק.
אתה רעב?
מה?
תרצה משהו לאכול?
יפה.
אגף הכליאה של ניו יורק רייקרס איילנד -
כמה זמן גרת שם?
כמה שנים.
ייתכן שעשית דברים
שאולי אתה לא זוכר?
מה את כותבת?
תמשיך, בבקשה. סיפרת לי על אריאנה.
תודה.
רוקפלר סנטר היה רעיון שלה, לא?
למה את חוזרת ושואלת את זה?
דני, אתה באמת מוכן לשאת באשמה על זה?
כנראה אבי החורג חשב שאני עושה בעיות.
מה? אילו בעיות עשית?
אשאל אותך שוב.
אתה לא חושב שהגיע הזמן שנדבר על מה שקרה לאדם?
מה אתה לא מספר לי?
מה קרה ליצחק? מה אתה לא מספר לעצמך?
לאן כולם נעלמו? תקפת מישהו...
לא, ג'וני תקף מישהו.
- כדי לגנוב אקדח. - לא יריתי באף אחד.
- למה לונדון? - זה לא ברור?
גולה ישראלי.
נערה אמריקנית. איש עסקים בריטי.
ואבא שלך.
- כולם מעורבים בזה. - יכול להיות שהגעת לגבול מסוים?
אני סיימתי.
הגיע הזמן שהוא ידע את האמת.
11 שבועות אחרי אירועי רוקפלר סנטר -
קניתי ביצים, אז לפחות יהיה כאן משהו מחר בבוקר.
- באמת? - את יודעת שאני כמעט בת 40, אימא.
אין זקנים אלכוהוליסטים?
זה מעליב מכל כך הרבה בחינות.
אז איפה עזרא?
לעזאזל. אמרתי שאעלה להקריא לו.
מה זה הדבר הזה?
את לא מסוגלת אפילו להתייחס לבן שלך.
הדבר הזה הוא מטופל.
נער.
מישהו פגע בו בצורה נוראית, ואני צריכה לשכנע אותו לדבר על זה.
אולי קצת יותר תשומת לב בבית
- וקצת פחות... - אימא.
אז מה קרה לו?
אם אני צודקת, גם אני לא הייתי רוצה לדבר על זה.
אז תשתמשי בצב.
- סליחה? - בצב.
כשהיית קטנה לא היית מסוגלת לדבר על הרגשות שלך.
האירוניה לא נעלמה מעיניי.
אז אביך נהג לשאול, "מה שלום הצב?"
צב הפרווה שהוא נתן לך. את לא זוכרת?
לא.
היית עונה שהצב כועס על משהו
או שהצב עצוב ממשהו.
- מרווין. - מורטימר.
הוא לא היה לגמרי רע, אבא שלך. אבל ברובו.
לא. לא לגמרי רע.
מרטי.
- מורטימר. - מה שתגידי.
הוא צב.
לכי תקריאי לו.
טוב.
- אימא. - אני באה, חמוד.
דני, מה דעתך שנחזור רחוק יותר לאחור?
מה דעתך ש...
מה דעתך שנדבר על...
עליך, כשהיית ילד.
על מה בדיוק?
תוכל לספר לי על הזמנים הטובים?
בוא נתחיל ב... באדם.
הייתם תאומים, נכון?
אימא שלי אמרה שהיינו מחוברים באגן.
אז ספר לי על אדם.
מה את רוצה לדעת?
אתה יכול לספר לי זיכרון שמח?
היינו בבית ספר יסודי, אחי ואני.
זה היה בקיץ, בסוף הקיץ. את יודעת, בתחילת שנת הלימודים.
אדם תמיד שמר עליי, את מבינה?
אני מתגעגע אליו מאוד.
אז... מה קרה לו?
אתה יכול לספר לי על זה?
אני לא רוצה... אני... אני לא רוצה... לא...
זה בסדר.
יש לי תחושת בטן.
הוא עשה משהו למענך?
משהו קשה מאוד?
משהו שרק אח היה עושה?
זה היה קשור למרלין?
דני...
חשוב מאוד שתנסה לספר לי.
אנחנו יכולים לעצור בכל זמן.
אבל חשוב שתנסה.
בסדר.
היינו במכונית.
אני ישבתי מלפנים.
אדם היה מאחור.
לא היה לנו מושג לאן נוסעים.
למרלין היה אסם.
והוא נהג להביא אותנו לשם.
אבל רק את אדם הוא הכניס פנימה.
אם אתם או מישהו שאתם מכירים זקוק לתמיכה -
פנו ל-APPLE.COM/HERETOHELP -
תרגום: גלית אקסלרד