Мамо?
Боли ме коремчето.
Мамо?
- Колко е часът? - Не ми се ходи на училище.
Мамка му.
По дяволите!
Езра, облечи се и иди да закусиш. Баба ще те води, аз имам часове.
По дяволите!
Защо си по пижама?
- И какво ядеш? - Здрасти.
Добро утро.
Във влака беше кошмарно. Накъде са хукнали всички?
Какво става?
Защо е по пижама? И какво яде?
- Боли ме коремчето. - Миличък.
Стига, мамо. Да се облича и на училище.
- Внушава си. - Боли ме.
- Не е без причина. - Моля те, не днес.
Не с този тон.
Не искам да ходя!
По дяволите, Езра! Какво ти става?
- Защо се държиш така? - Искам при татко.
Няма страшно. Баба е тук, миличък.
Ти върви на работа.
- Нищо, миличък. Всичко е наред. - Добре.
Спокойно. Баба е тук.
- Да иде на училище. - Върви, да не закъснееш.
Ще дадеш ли прегръдка на баба?
ЕДНА СЕДМИЦА СЛЕД СТРЕЛБАТА
Д-р Гудуин!
Декан Хюс, не ви видях.
Избягваш ме, откакто ти отказахме субсидията.
Рая, отличен преподавател си. Ако някой заслужава...
Някой? Тоест жена?
Нямах това предвид, но се водим мъжки университет.
Жените не могат да учат мъже, така ли? Цял живот това правим.
Не е лъжа, но в тази сфера изоставате.
- Анорексията вече е в списъка на ДСН. - Една разновидност.
- Говорили сме. - Анорексията е комплексно разстройство.
Булимията има отделна патология.
Палиш се, но и Сам Уилкс иска субсидия, а той има...
- Тестиси. - По-голям стаж.
Съжалявам, ако искаш финансиране, измисли нещо друго.
И двамата закъсняваме.
В травмата има елемент на пътуване във времето.
Тя се запечатва в съзнанието ни като мастило върху хартия.
Само че не избледнява с времето.
Активира се от събитие, усещане или спомен
и потърпевшият си припомня ясно как се е чувствал в онзи момент.
Представете си военен лекар, който попада в изклано село.
Чува писъци на осиротели деца, усеща миризмата на овъглени тела.
Идва му в повече.
Иска да избяга, но не може, защото има работа.
Налага се да се абстрахира от реалността.
Но психическото бягство има цена.
Споменът остава, както изгнилото под кората на дърво.
Военният лекар се прибира вкъщи.
Гледа да не мисли за селото в ежедневието си.
Отива на барбекю у съседите.
Но игрите на децата сега звучат като писъци на умиращи хора.
Месото на грила мирише на овъглени трупове.
И той си тръгва.
Травмата е превърнала барбекюто в непоносимо преживяване.
С времето тя ще превземе всичко и животът му ще стане ад.
Тези хора преживяват наново неща, които другите не виждат.
Това, което ние наричаме "разстройство", за тях е бягство от истински ужас.
Иначе казано, само луд не би полудял.
Благодаря ви. До следващата седмица.
"Криминална психология" е в друга зала, следовател.
Да, но всички хвалят вас и дойдох да проверя защо.
Мати, поласкана съм. Беше ми хубаво.
Но ти казах, че разводът не е приключил.
- Нямам сили за нищо сериозно. - Спокойно, не затова съм тук.
Както решиш. Макар че правиш огромна грешка.
- В това ми е силата. - Дойдох да ти донеса нещо.
Снощи прибрахме едно хлапе. Опит за убийство на няколко души.
Случаят е интересен.
И дойде за това?
Не вярваш ли?
Бих ли си дал толкова труд само за да си легна с теб?
- Като нищо. - Не си далеч от истината.
Но спомена, че ти трябва откачалка за ново проучване,
- иначе ще останеш без работа. - Това ли чу?
Разсейваха ме.
Но този наистина е психар.
ПО МОТИВИ ОТ КНИГА НА ДАНИEЛ КИЙС
Открил стрелба, разхвърчали се стъкла, ранил човек.
Уцелил е и някаква жена в крака. Има късмет, че не е убил никого.
Четох новината. Стрелецът не беше ли изчезнал?
Хванахме го.
- Няма стари провинения. - Нито отпечатъци в системата.
- И не си казва фамилията. - Нямало да помогне.
Не ни трябвала. Представяш ли си?
Имаме размазани кадри. Видян е да хваща такси от летище "Кенеди".
Оставило го пред порутен пансион в северните квартали.
"Елм Роуд" в Елм Ридж. Няма майтап.
Сметката за ток се води на някакъв израелец.
Плащал в брой. От него няма и следа.
- А момичето, Ариана? Хубаво име. - И нея я няма.
Да не ги е пречукал и двамата?
- Явно няма страх от оръжия. - Защо?
Ела го виж. Ще разбереш.
Странен е, но може просто да е надрусан.
- Не, има нещо. - Сега кой звучи налудничаво?
На разпита говореше странно. Има нещо в дикцията му.
- И в подбора на думи. - Леле!
Госпожице, явно сте фурия в леглото.
Избира най-оживените места.
Мени начина си на говорене, няма угризения - типичен психопат.
Прочете една книга за серийни убийци и ето.
- Какво мислиш? Психопат ли е? - Не е толкова просто.
Няма категорични доказателства. И естеството на престъплението е...
Или престъпленията.
В къщата има кръв, следи от борба
- и дупка от куршум в стъклото. - Косвени улики.
А ако сме хванали сериен убиец?
Обясни ли стрелбата в центъра "Рокфелер"?
С момичето искали да сплашат някого.
- Кого? - Не казва. Нямало да помогне.
Какво мислиш? Това е по твоята част, професоре.
- Дай да видя. - Би ли?
Защо не?
- Влизаш ли? - Да.
Добре.
Как е, сестро?
Здравей, Дани. Аз съм д-р Гудуин, може и Рая.
На какво дължа удоволствието?
Седни като хората.
Ръцете.
По-спокойно.
Ще съм отвън.
Как си?
Какво става, извинявайте?
- И с белезници? Мразя ги. - Знаеш ли защо си тук?
А вие?
По-лесен въпрос. Каква ти е фамилията?
Джак май нямаше предвид това.
Кой е Джак?
Да. Кой е Джак?
Дани, говори с мен, може да помогна.
Ще ме измъкнете ли? Не ми харесва да съм заключен.
Разбирам те.
И без това не съм виновен. Ариана стреля.
Ариана?
- Тя къде е? Полицията не я открива. - Няма и да я открият.
Защо?
Май не сте тук да ми помогнете.
- Как да ти помогна, Дани? - Измъкнете ме от тук.
Да ви издам ли една тайна?
Давай.
Мога да се измъкна и сам.
Мати!
- Шегичка. - Какво става?
- Леле! - Какво става?
- Ръцете отзад, хлапе. - Имаш тежка ръка, Франк.
Докторке, беше ми приятно.
До после.
Мърдай. И без приказки.
Съжалявам, явно са били дефектни.
- Просто ме стресна. - Досега изобщо не беше такъв.
Спомена някакъв Джак.
И на разпита. "Джак каза да не бягам от трудностите."
Като попитах кой е Джак, млъкна.
- И при мен. - Нали?
Разиграва ни. Психопатите го могат, нали?
Привлича внимание. Може да е някаква психоза.
Нестабилен е. Леко плашещ.
- Но има шанс Франк да е прав. - Мразя да чувам това.
Дай му време за детокс. Нека се успокои няколко дни.
- После ще разбереш какво става. - Не ти върши работа, а?
- Обаче съм ти благодарна. - Толкова, че да вечеряш с мен?
- Не. - Ясно.
Обади се, ако размислиш. За хлапето де.
Да.
- Благодаря ти. До скоро. - Да.
Съжалявам.
"Ще закъснея малко" не е два часа и половина.
- Казах, че съжалявам. - За мен няма проблем.
Но помисли какво е добро за него. Не вечеряте ли заедно?
Изстина.
- Може ли малко вино. - Ще минеш и без.
Вкусно е.
Чу се с баща си.
- За бога, мамо. Не е неговата вечер. - Не с този тон, госпожице.
Нямаше те, той поиска да говори с баща си и аз му позволих.
- Трябва да се справям без него. - Ами ела си и го направи, Рая.
Разбирам, че ми се сърди. Ясно ми е.
Но не ми говори. Не ме целува за лека нощ.
Преди спеше на спалнята между нас.
Като го чуя да плаче, отивам при него, а той не показва реакция.
Какво да направя?
Каквото и всеки родител.
И какво е то?
Обичаме ви, дори да не е лесно.
Имаме ли избор?
- Ти трябваше да си терапевтът, мамо. - Знам.
- Благодаря. - И аз.
Как е работата? Мартин каза, че са отхвърлили финансирането.
- Защо обсъждаш субсидията ми с Мартин? - Бях шеф на катедрата. Говорим си.
За бога, Грег.
Рая, чуй ме.
Ти си страхотен, интуитивен терапевт. От най-добрите, а познавам доста.
Но тази мания по клиничните отклонения ще ти съсипе кариерата.
- Няма нужда всичко да е нечувана диагноза. - Без лекции, вече не сме в клас.
Избери нещо по-познато.
- Промени в поведението. - Сериозно ли?
Или теория на възприятието. Ще говоря с Мартин.
Само през трупа ми.
Манията ти да се отличиш с най-невероятните случаи
се корени в несигурността ти не в желание да помогнеш на пациента.
Двете несъвместими ли са? Ти не искаш ли признание за труда си?
- Или личният интерес е право само на мъжа? - Прекаляваш с феминистките списания.
Не искаш да признаеш, че съм права.
По-вкусно е с хрян.
Можеш да цитираш медицински журнал отпреди 20 години,
но не и да запомниш, че съм алергична към хрян?
Не си алергична, а го мразиш. Има разлика.
По още едно?
Джин мартини, за нея - водка с тоник, лайм и две коктейлни череши.
Помня някои неща.
Моля те, не му звъни, ако не е твоята вечер.
Той се обади. Не, майка ти ми звънна и му даде телефона.
Сега има само мен и трябва да свиква въпреки недостатъците ми.
- Не е много терапевтично. - Не съм му терапевт, а майка.
И ти не си без недостатъци, както знаем.
Виж, Рая, не си лесна.
Ту си студена, ту си мила.
С теб никога не се знае.
Мамка му!
ДВЕ СЕДМИЦИ СЛЕД СТРЕЛБАТА
А ако нагледно докажа диагнозата?
Защо търсиш непознати разстройства?
За бога, Мартин! Нали това е целта. Да ги проучим.
На тези хора им се казва, че емоциите им са измислица.
Чувствата им нямат значение, понеже в тази книга няма код за тях.
Не е нужно да се доказваш.
ПСИХИЧНИ ОТКЛОНЕНИЯ
Не бъди снизходителен.
Поне още 15 г. трябва да плащам образованието на сина си.
Назначението ми трябва, а няма да ме изберат без нова публикация.
Ако диагнозата се потвърди, катедрата ще осигури ли финансиране?
Ако докажеш диагнозата, ще ти дам субсидията, да.
Ще има и специален стол с името ти.
СУБСИДИЯ ЗА ИЗСЛЕДВАНЕ НА БУЛИМИЯТА Д-Р РАЯ ГУДУИН
Слушате "Дабълю Ей Би Си Ей Ем 770".
Включваме се с репортаж от Белия дом.
Да сме подготвени, е въпрос на здрав разум.
Трябва да предвидим и най-лошото.
Ако се наложи, бензинът трябва да стигне за всички.
Ехо?
КАМДЪН, ГЛАВНАТА, ОБЯД! ДЖАК
3 БИРИ, 3 УИСКИТА
Знаете ли къде е Дани?
Познавате Дани?
Той ми е син. Станало ли е нещо?
Пострадал ли е?
Може ли да поговорим някъде?
- Да, той е. - Как така е в затвора?
Дани има ли близнак?
Това е Адам.
Отдавна го няма.
Какво се е случило?
Психолог ли казахте, че сте?
- Искате да му помогнете? - Да.
Да седнем отвън.
Благодаря.
Дори преди това с Адам,
той беше чувствителен.
- А го изгониха и от училище. - Защо?
Дрога, сбивания. Комбинация от двете.
Винаги е бил умен.
Много будно дете. С въображение.
Но така и не се получи.
С мен и мъжете. Това е.
А защо се е преместил да живее отсреща?
С мъжа ми не се разбираха. Той не се разбира с никого.
Дани се нанесе там преди година-две.
Казах си: "Какво пък? Ще го наглеждам".
И един ден просто изчезна.
Но опит за убийство?
Това не е моят Дани.
Знаете ли с кого е живял?
Не съвсем.
Едно момиче ходеше често. За другите не знам.
- В затвора ли ще влезе? - Надявам се, че не.
Казахте, че е чувствителен. Бил ли е на настроения като дете?
Депресивен? Избухлив?
Това задълбочи ли се след случилото се с Адам?
Казах ви, винаги е бил различен.
- Това не е престъпление. - Така е.
Ще ви питам нещо.
Неприятно е, но е важно, за да мога да помогна.
- Ставало ли е нещо с Дани като малък? - Какво нещо?
Споменахте, че нямате късмет с мъжете.
- Какво имахте предвид? - Мен ли ще изкарате виновна?
- Не намеквах това. - Той какво казва, че се е случило?
Нищо. Просто се опитвам да го разбера.
Знам ли. Вие знаете ли какво правят пациентите ви?
- Не. - А невинаги личи на какво са способни.
- Кенди. - Закъснявам за смяна в болницата.
Предайте му, че ще мина.
- Още не съм му терапевт. - Оставете чашата.
Езра, 22 ч. е. Трябва да лягаш.
- Трябва пак да говоря с Дани. - Не може.
Следобед го местят в "Райкърс". Чак там ще има право на посетители.
- Не мога да помогна. - Вечеря, но без секс.
Важно е.
Ама че си! Добре, ела.
Здрасти.
- Помниш ли ме? - Такава красавица забравя ли се?
Предния път спомена някой си Джак.
- Да, и какво? - Може ли да говоря с него?
Ще му предадеш ли нещо от мен?
Как? В затвора съм, ако не забелязвате.
Помислих, че ще можеш.
Ако можеш.
Да речем, че мога.
На теория.
Ако можеш.
Предай му, че искам да говорим. Опитвам се да помогна.
Да, няма проблем.
- Благодаря. - Моля.
Чух, че отивам в "Райкърс".
Много ли е зле?
Не.
Май мислите точно обратното.
- Благодаря, че дойдохте. - Няма защо.
Не е среща.
"Ела с пицата, че детето заспа" не прозвуча романтично.
С повече сирене ли е?
Ходих до пансиона, където е живял.
- Как така си ходила? - Влязох вътре.
- Някой пусна ли те? - Беше отключено. Това помага ли?
Не, води се влизане с взлом.
- Как въобще го намери? - "Елм Роуд" в Елм Ридж, не помниш ли?
- Какви ги вършиш, Рая? - Попаднах на майка му.
Какво?
Името му е Дани Съливан. Това е нейният адрес.
А това беше в камината.
Изглежда ли ти позната?
Момичето от центъра "Рокфелер", поне според описанието.
Може ли всички да са жертви?
Може би.
Но без този.
Тук стилът е хаотичен.
А него го има из целия скицник.
- Кой ли може да е? - Отзад се вижда "Биг Бен".
- Да. - Видях такива очила в къщата.
- Нали не си взела и тях? - Това може да е Джак.
Джак? Джак. Който го е подучил да не си казва името.
- Нямало да помогне. - Да. И какво?
Дали е съучастник?
Ти каза, че Дани говорел различно на първия разпит.
- Да. - Добре.
Имаше ли британски акцент?
Не през цялото време, но на моменти - май да.
Ами ако...
Дани е Джак?
Моля?
Може да има раздвоение на личността.
Я стига.
Беше прав за Дани.
Нещо не ми дава мира. Поведението му се сменя.
Наречи го интуиция или предчувствие, но нещо не е наред.
Ами ако Дани има друга самоличност на име Джак?
- И той прави нещо за него. - Нима? Убива хора ли?
Извинявай.
Убива когото му падне?
Може да не осъзнава какво прави Джак. Да мисли, че го прави друг.
- Не се шегуваш. - Ако съм права, Дани може да е невинен.
- Как така? - Другата му самоличност е престъпната.
Успех със съдебните заседатели!
- Добре. - А, и с Комисията.
- Това би потвърдило диагнозата, да. - И ще получиш солидна сума.
- За да помогна на много хора. - Добре.
Да речем, че има раздвоение на личността.
- И после? - Първо трябва да убедим него.
Ако той не подозира и някой просто му го каже, ще се срине.
Трябва да се изгради доверие.
Доверие?
И готово?
И да, и не.
- И ще се довери на теб? - Да.
И как ще стане това?
Ще ми дадеш номера на защитника му, за да се опитам да говоря с Джак.
ТРИ СЕДМИЦИ СЛЕД СТРЕЛБАТА
НЮЙОРКСКО ДРУЖЕСТВО ЗА ПРАВНА ПОМОЩ
ДРУЖЕСТВО ЗА ПРАВНА ПОМОЩ 201
- Стан Камиса? - Не днес. Заринат съм.
За Дани Съливан, стрелеца от центъра "Рокфелер"?
- И какво? - Казвам се Рая Гудуин. Психолог съм.
Следовател Дойл ме помоли за мнение.
Клиентът ви може да има рядко психично разстройство.
- Като нищо, хлапето е пълно куку. - Вижте.
- Обидите няма да помогнат. - Извинявайте.
Говорих с него и смятам,
- че има раздвоение на личността. - Да бе!
- Като в онзи филм със Сали Фийлд? - "Сибил"?
- Да, онази жена е със същото заболяване. - Шегуваш се, нали?
Това майтап ли е?
Какво? Искаш ли?
Г-н Камиса, клиентът ви е за болница, не за затвора.
- И какво? - Нали сте му адвокат.
- И какво? - Не трябва ли да му помогнете?
Трябва да действам в негов интерес.
Стрелял е пред доста свидетели, най-добре е да пледира "виновен".
- Ако изтъкнете, че е болен? - Опандизват и хора с рак.
Или да го пуснат, понеже си сменя акцента?
Прочетох досието. Понеже трябва.
- Знаете ли причината за всичко? - Прави се на интересен.
Множественото разстройство на личността е следствие
от дълги периоди на блудство в ранно детство.
Видях го. Каквото и да мислите за него, няма да издържи и пет минути в затвора.
Може да не оцелее и в "Райкърс".
Ако не е болен, ще имате трогателна история за делото.
Но трябва да говоря с него. Няколко сеанса.
Ако не направите нещо,
кръвта му скоро ще е по ръцете ви и в яйчената ви салата.
Еха!
Омъжена ли си?
Разведена.
Така.
Ако ми усложниш живота, край.
Изслушването е след месец. Копирната машина е отзад и е с монети.
ЧЕТИРИ СЕДМИЦИ СЛЕД СТРЕЛБАТА
Благодаря.
Махнете му белезниците.
Здравей.
Ще седнеш ли?
Донесох ти нови дрехи.
Чист въздух.
От няколко дни не съм дишал чист въздух.
Как си днес?
Доста добре.
Но май не сте такъв лекар.
Нали, докторе?
"Покажете ми един нормален и ще ви го излекувам."
Карл Юнг.
Предпочитам го пред Фройд.
Миналия път не забелязах акцента. Англичанин ли си?
Смятам се за гражданин на света.
Надявах се да навляза в случая. Биография. Семейна история.
Тези разкази за детството не са ли ви досадни?
На мен са ми досадни. Не се обиждайте.
Няма проблем. Можеше да е полезно за защитата.
Контекст на случката в центъра.
Двамата са просто заблудени хлапета. И няма сериозно пострадали, нали?
Двамата? Умен си.
Явно го подхвърли нарочно.
Ти не си Дани, нали?
Дали не сме си разменили местата, докторе?
Извинете, но вие звучите налудничаво.
Джак?
На вашите услуги.
- Къде е Дани? - Тук е.
Спи, но е тук.
И преди да ми заговорите за психично разстройство,
нека ви уверя, че съм съвсем истински.
Как е възможно?
Какво е квантово заплитане?
Не знам.
Нова теория във физиката.
Разделянето не било каквото си мислим.
Две частици могат да имат общи характеристики
и без да са в едно време и пространство.
- Май не сте експерт в точните науки. - Не съм.
Но знам, че Дани има нужда от помощ. И искам да му помогна.
- Ако успея, може да излезе от тук. - Би било добре.
- Трябва да говоря с него. - Няма да помогне.
Защо?
Дани е в беда, Джак. Има отчаяна нужда от помощ.
С риск да прозвуча нескромно, затова си има ангел хранител, нали?
Ще си помисля.
Джак.
- Благодаря за дрехите. - Имаме още време. Така не му помагаш.
Пазач.
Наясно ли сте, че идвам доброволно?
Довиждане.
- Здрасти. - Всичко наред ли е?
Да, извинявай за късния час. Искам да видиш нещо.
Рая, май си права за хлапето.
Нали ти беше казал, че момичето няма да се намери?
Наистина няма.
Добре.
Обади ми се, като изгледаш записа.
ПЕТ СЕДМИЦИ СЛЕД СТРЕЛБАТА
Благодаря, че дойде.
- Беше ми по път. - Още се надявам да поговоря с Дани.
Споменахте, да.
Какво толкова има да говорите?
Каза, че предпочиташ Юнг пред Фройд.
Според него трябва да приемаме недостатъците си.
И аз се разрових.
Хората, които делят общо тяло, имат силен инстинкт за оцеляване.
По-лесно тълкуват другите.
Погледни ме.
Виж ме и кажи искам ли да навредя на Дани?
Малко сте егоистична.
И леко объркана.
Но не.
Даже напротив.
Каза, че си му ангел хранител. Той трябва да разбере за миналото си.
За да мога да го подготвя за процеса. И да ви измъкна от тук.
И двамата искаме да помогнем на Дани. Но трябва да говоря с него.
Добре.
Но по-внимателно.
Той не знае за нас.
"Нас"?
Колко сте, Джак?
Къде съм?
- Дани? - Коя сте вие?
Искам да си вървя.
Дани, в затвора си. В "Райкърс".
Аз съм Рая.
Тук съм, за да ти помогна.
Аз съм...
Знаеш ли защо си тук, Дани?
- Заради случката с Ариана. - Добре.
Някои неща ми се губят.
И преди се е случвало, но не така. Сега е различно.
Всичко е наред.
Не е нужно да говорим.
Може просто да поседим.
Става ли?
Просто...
Дишай и издишай.
Гладен ли си?
Какво?
Нещо за ядене?
Добре.
ЗАТВОР "РАЙКЪРС"
Колко време живя там?
Две-три години.
Може ли да си правил неща, които не помниш?
Какво си записвате?
Продължи. Разказваше ми за Ариана.
Благодаря.
Центърът "Рокфелер" е нейна идея, нали?
- Колко пъти ще ме питате? - Теб ли искаш да обвинят?
- Пастрокът ми ме смяташе за проблемен. - Защо? Какво си направил?
Ще те питам пак.
Не е ли време да поговорим за Адам?
Какво премълчаваш?
Къде е Ицхак? Какво не си признаваш?
- Къде са всички? Нападнал си... - Джони го нападна.
- ...за пистолет. - Не съм стрелял.
- Лондон? - Ами да.
Израелски емигрант, американка, английски бизнесмен. И баща ти.
- Били са комбина. - Може ли да си достигнал предела си?
Приключих.
Май е време да научи истината.
ЕДИНАДЕСЕТ СЕДМИЦИ СЛЕД СТРЕЛБАТА
Взех яйца, да имате нещо за закуска.
- Пиеш ли? - Почти на 40 г. съм, мамо.
Няма ли застаряващи алкохолици?
Обиждаш ме.
А къде е Езра?
Не! Щях да му чета.
Какво е това нещо, че нямаш време за сина си?
Нещото е един пациент. Момче.
Някой го е наранил и трябва да го накарам да говори.
- Внимавай повече вкъщи. - Мамо.
- Какво му се е случило? - Ако съм права, не е за разказване.
Ползвай костенурката.
- Какво? - Костенурката.
Като беше малка, не казваше какво ти е.
Каква ирония.
Затова баща ти те питаше: "Как е костенурката?".
Беше ти подарил плюшена. Не помниш ли?
Не.
Ти казваше за какво се ядосва и какво натъжава играчката.
- Марвин. - Мортимър.
- Баща ти не беше само лош. - Така е.
Марти.
- Мортимър. - Все тая. Костенурката.
Върви му почети.
Добре.
- Мамо. - Идвам, миличък.
Дани, да се върнем ли още по-назад?
Искаш ли?
Да поговорим...
За теб като малък.
Какво за тогава?
Разкажи ми нещо приятно.
Да започнем с Адам. Били сте близнаци, нали?
"Неразделни" според майка ми.
Разкажи ми за Адам.
- Какво ви интересува? - Някоя приятна случка.
С брат ми бяхме в началното училище.
Наближаваше началото на учебната година.
Адам винаги ме пазеше.
Той много ми липсва.
А какво стана с него?
Ще ми разкажеш ли?
Не искам. Не ми се...
Няма нищо.
Имам предположение.
Направил е нещо за теб.
Нещо много трудно.
Което само брат би направил.
Свързано ли е с Марлин?
Дани.
Важно е да се опиташ да ми кажеш.
По всяко време може да спрем.
Но е важно да опиташ.
Добре.
Бяхме в колата.
Аз седях отпред. Адам - на задната седалка.
Не знаехме къде отиваме.
Марлин имаше хамбар.
И ни водеше там.
Но винаги влизаше само с Адам.
АКО ВИЕ ИЛИ ВАШ ПОЗНАТ СЕ НУЖДАЕТЕ ОТ ПОМОЩ, ПОСЕТЕТЕ APPLE.COM/HERETOHELP
Превод на субтитрите Северина Цанкова