Kom hit, lille mus.
Hallo.
30 ÅR SENERE
- Betriek? - Du får høre det nå straks.
Skal du ikke hente datteren din? Klokken er nesten fire.
Der var du.
Hvorfor har du alt hentet henne? Jeg vil ikke at hun kjører med deg.
Men nå har jeg gjort det. Skal jeg kjøre tilbake?
- Det handler ikke om det. - Vent, jeg må legge på.
Hei, lille monster. Alt hjemme?
- Bestemor kjører fortere enn du. - Jaså?
Vi var hjemme på ett minutt.
Wow, det var raskt.
Og jeg fikk sitte i forsetet.
Hva? Hanna?
Hva var så viktig at du ikke kunne svare i telefonen?
Ingenting.
Et lunsj-møte.
Kan du gi Roel dette? Og litt brød.
Ja?
Å... Hei, Hans.
Middagen er servert. Slapp av, han får gå hjem denne gangen.
Men dette er ikke godkjent.
En drink til?
Hva gjorde de her?
Nei, jeg spiser med mamma senere.
- De lurte på om vi har sett den hjemløse. - Jaså?
Han gravde noen dype groper i hagen.
Og de fant noe underlig.
Jeg så ham på veien hit.
Da støter de på ham.
Godt?
Mamma lagde det.
Det er vel ikke gutten min?
Hva er det med ham, mamma?
Jeg vet ikke, skatt. Han er trist.
Hva er dette?
- Hei, hei, hei, hei! - Ta på deg sikkerhetsbeltet.
Bestemor lar meg kjøre uten.
Vi er glad du kunne komme på så kort varsel.
- Ingen problemer. Det skal bli spennende. - Ja.
Vi vet ikke hvor lenge hun er eksponert for luften,
men landsbyboerne fant henne for 4 dager siden.
De trodde at det hadde skjedd nylig, siden det er så godt bevart.
Vær forsiktig.
- Du kjenner vel Lennard? - Hyggelig å treffe deg igjen.
- Er Radu her? - Ja, et sted.
- Det er en sånn ære å... - Hva er det? Jeg så det på veien hit.
Dessverre fant de mannen som gravde i sin egen grop i morges.
Død?
Ja, han frøs visst i hjel. Et hjerteattakk på grunn av kraftig nedkjøling.
Så fælt. Og gropa?
Vi får ikke undersøke den ennå.
Så klart.
Skal vi?
Vi har prøvd æ beskytte stedet så godt vi har kunnet.
- Håper at det duger. - Ja, flott.
Unnskyld meg.
Det er utrolig.
Se på henne.
Er hun ikke vakker?
Mamma? Mamma!
Mamma! Faen også!
- Jeg er ok. - Si det til legen på mandag.
- Nei. - Jo, det kan du banne på.
Mamma? Jeg hadde et mareritt.
Og en til.
Og da jeg våknet, var du ikke i rommet.
Jeg går ingen steder uten deg, hjertet.
- Lover du? - Jeg lover.
Hva?
Ingenting.
Hva?
- Så du noen i hagen? - Nei.
- Jeg syntes at jeg så noen. - Æsj.
- Det så virkelig ut som en mann. - Trekk for gardinene.
Gikk noen av dere akkurat ut?
- Der ser du. - Betriek så noen i hagen.
- Er dørene låst? - Ja.
- Det er kanskje den hjemløse. - Han er død.
Hva?
- Hans fortalte det. - Og du sa ikke noe til oss?
Han frøs i hjel. Ingen merkverdigheter, så det kan ikke være ham.
Toppen.
Mamma?
Hva skjer?
Bestefar krangler.
Hva?
Lager du en scene?
Gud, så kaldt det er.
Jeg gjør mitt beste, men ingen her prater nederlandsk.
- Kan jeg hjelpe deg, min herre? - Her er et til.
Ja. Som sagt, vi vil ikke ha folk rennende i hagen ved daggry.
Noen gikk rundt huset i morges.
- En av oss? - Det var nok noen i deres graverklubb.
Og neste idiot som kommer for nær, vil ikke kunne fortelle om det.
Han prøver å si at neste gang det skjer,
vil personen trolig ikke få noen varm velkomst.
Ok, så det er det han sier?
Noe sånt.
- Har du sagt til ham? - Ja, det er krystallklart.
Hør her. Jeg er lei for dette.
Jeg ber gruppen min om ikke å gå på oppdagelsesferd alene, ok?
Leter dere etter skatter?
Ja, noe sånt.
Det skjer bare om nettene. Og jeg kjører ikke på natten, ok?
- Og skanningen? - De forteller deg på sykehuset.
Du har gått gjennom prosessen noen ganger nå.
En gang kan det være bra å vite om det ble forårsaket av noe
som ikke er fysiologisk.
Har du diskutert det med noen?
- Ja, det har vi. - Ålreit.
I visse tilfeller kan ubearbeidede traumer forårsake flere fysiske symptom.
Det lyder kanskje underlig, men terapi kan være en løsning.
Ja, vi skal tenke på det.
Dette er en sensor og den har et lite øye.
Så om en elefant går rundt på tærne i hagen...
En elefant midt på dagen?
Nei, men om natten.
Da vil øyet se det.
Hvorfor er du så opprørt?
Ja?
- Unnskyld. Det er ikke så viktig. - Det er ok.
- Sett en lapp på døren når du spiller inn. - Hva skjer?
Ikke tenk på meg.
- Jeg har det bra. - Ok, greit.
Jeg har en til. Når flyet har landet, hopper folk ut av setene sine
og tar bagasjen sin som om de hadde det travelt.
Men dørene åpnes selvsagt ikke før 15 minutter senere.
Så alle står der sammentrykt i gangen som en gjeng idioter.
Det hater jeg virkelig.
Ja, den er god.
- Takk. - Ingen årsak.
Skal du ikke gå tilbake til dem?
Nei, det er ok. Jeg kan bare sitte her og utstråle autoritet.
- Ok. - Ja.
Folk som tar alt som kan betraktes som gratis da?
- Ok? - Du vet... Sånne små sukkerposer.
De trenger dem ikke, men tar dem likevel.
- Handler det om moren din igjen? - Herregud, hun er fæl!
Hun samler på sånt som en hamster.
Og når vi har gjester byr hun på disse sukkerposene hun har stjålet.
- Wow... - Ja, hun gjør meg gal.
Som din lokale guide vil jeg anbefale Witte Koppenjenever nå.
Den er helt fantastisk.
Jeg har nok alt fått noen sånne
og jeg vet ikke om jeg kan sitte her og utstråle autoritet om...
- Menn som sover med strømpene på. - Ja, strømper. Fordømte filistere!
Vet du hva? Jeg må gå nå.
Er du ok?
Hva har du gjort mot meg?
Ikke kjemp imot.
Herlig.
Vi kjørte rundt og spilte overalt.
For fem personer iblant, men det var helt ok, du vet.
Husker datteren din det?
Nei, men hun liker stemmen hans.
Jeg har spilt noen sanger i bilen for henne. Han hadde en vakker sangstemme.
Og det har hun også.
- Verken brystsmerter eller tretthet? - Nei.
Hjertet hans ga bare opp. 'Ikke mer oksygen til denne idioten.'
Hvordan føles hodet?
Jeg prøver å unngå plutselige bevegelser.
Du vet, jeg er bedre på å drikke sterksprit. Jeg er jo dansk.
Selvsagt.
Det må være mange menn der ute som gjerne vil gjøre deg lykkelig.
Beklager å si der, men jeg betraktes ikke som relasjonsmateriale her.
- Kom an. - Nei, alvorlig talt.
De er alle redde. En familieforbannelse.
En familieforbannelse? Fordi mannen din døde?
Ja, det og litt annet. En trist historie.
Kortfattet.
Bestemor ble myrdet da jeg var liten og de fant aldri gjerningsmannen.
Pappa ble litt gal etter det, begynte å drikke og mistet jobben.
Mamma ble emosjonelt fraværende...
og nå har hun denne mystiske lidelsen ingen finner ut av.
Jeg flyktet fra alt og dro til New York, men så døde Neil
og etterlot meg med dette lille fyrverkeriet som heter Hanna.
Jøss... Det lyder som en... ekte forbannelse.
Ja, ikke sant?
Her bor jeg.
Takk for at du fortalte det før vi tilbringer en hel kveld sammen.
Oftest tar det litt lenger tid før ulykken slår til...
- så jeg skal holde meg unna. - Ja, takk.
Vi ses.
Ja, godt jobbet.
- Edwin? - På pålen!
- Høyere. - Bind henne fast!
- Edwin? - Ja?
Hun er vel ingen ekte heks?
- Ja, jeg liker det. Bra. - Syns du?
I prinsippet.
Ikke riktig hva jeg tenkte meg. Vi har alt noe som funker.
Ja, men dette er kraftigere, vet du.
Sant, sant. Men må det være det? Jeg lurer på det.
Ses vi senere?
Jeg vet ikke om det er en god ide.
Ok, det får du avgjøre.
I det hele tatt.
På grunn av musikken?
Nei, det har ikke med det å gjøre. Hvorfor det? Har du bestemt deg?
Nei, ikke ennå.
Ok.
Kan du lese Panama-boken?
- Igjen? - Bare bildene.
Ok.
Mamma?
Kan vi gjøre dette for alltid?
- Hva? - Lese bøker.
Du vil kanskje gjøre det med dine egne barn en dag.
Nei, jeg vil fortsette å gjøre det med deg.
- Hva gjør du? - Jeg vil ikke bli hele natten.
- Nei. - Det vil jeg ikke.
Det er iskaldt.
Jeg har noe som hjelper.
- Se, deilig. - Ja.
Hvorfor gjør du dette mot deg selv?
Unnskyld meg.
Jeg tok litt av melken din.
Det er ok.
Bare...
Vent her, ok?
Vær så snill...
- Mamma, det er noen i kjøkkenet. - Hva?
Det er en mann i...
Unnskyld meg.
Gå opp. Nå!
De tvinger meg til det.
- Hva faen? - Mamma!
Gå herfra! Vær så snill...
Mamma!
Forbannet!
Se?
Hei.
Jeg beklager nok en gang det som har hendt. Det er helt ufattelig.
Jeg har kjent ham lenge. Han ville ikke gjort en flue fortred.
Alle likte ham. Jeg vet ikke hva som kan ha hendt.
Han har ingen anelse om hvordan dette kunne skje.
Han var tydeligvis veldig hyggelig og alle likte om ham.
Det sa de om den hjemløse også før han klikket.
De forstår. Det er ikke din feil. Du hadde ikke kunnet vite om det.
Denne mannen. Han er nok ikke eldre enn 40-45 kanskje.
- Ja. - Så, i 1991...
hadde han vært 10, 15.
Ja. Og bodd i Romania.
Kan vi prate... der oppe?
Så modig av deg å komme hit.
Se, forbannelsen hviler virkelig over oss. Ganske opplagt, hva?
Kom her.
Alt skjer igjen. Hun er tilbake.
- Nå begynner det igjen. - Vi må vekk så fort vi kan.
Anstreng deg.
Vil du tilbake til klinikken? Derfor liker jeg ikke å komme hit.
Jeg har tegnet fire soler nå.
- Lilla. - Ja.
Bestemor!
- Skal vi ta henne ut? - Det er nok best.
Tving meg aldri til å gjøre det igjen.
Fortsetter du å trykke på knappen, så er det meningsløst.
- Jeg skal bare på do. - Betriek!
Frøken? Kan jeg hjelpe deg?
Nei, jeg venter bare på noen.
Nu a murit.
Hvor pokker har du vært?
Jeg gikk meg vill.
Vill? Toalettene er ved inngangen.
Jeg har det fælt i dag.
Hallo, jeg snakker til deg.
Jeg har det ikke bra i dag.
'Hun døde aldri.'
- Fem sekunder. - Betriek!
- Hei! - Et øyeblikk.
Hei.
Jeg er her med mamma. Skal du treffe den mannen?
Radu? Ja.
Har de sagt hvorfor han kan ha gjort det?
Nei, han har ikke våknet ennå, så...
- I leiren sa de at... - Betriek!
Hva?
- De sa at han gravde. - Gravde?
Alene. På andre steder.
Et underlig sammentreff, hva?
Betriek!
Hva gjør du i morgen?
Hei. Så punktlig du er.
- Dette stedet igjen? - Vonde minner?
Ser du den gamle mannen som sitter der borte?
- Hvem da? - Han der.
Det var sønnen hans som døde i myra for et par dager siden
etter å ha gravd opp noe.
Hva var det?
- En kvinne. - En kvinne?
Unnskyld, en veldig gammel kvinne.
Hundrevis av år gammel. Et myrlik.
Hvor gammel eksakt?
Vi undersøker det fremdeles, men gammelt.
Hva?
Kom.
Jeg tror ikke at jeg riktig forstår,
men du mener altså at sønnen din visste hvor han skulle finne kvinnen?
Skål.
Vi er en følsom familie. Både jeg og faren min, men framfor alt Micha.
Han vet alltid ting.
Ting han ikke hadde kunnet vite, men som han fikk vite den fra andre siden.
Kan det ha blitt visket til ham? Hvor han skulle grave?
- Så du er en sånn? - Nei, jeg...
Det er ok, jeg erte bare. Jeg vokste også opp med det.
Heleens visking.
Det hun prater om. Legenden... om Feike.
Faren min var overbevist om at det ble visket ute i myren.
Han var Michas åndelige veileder på den tiden.
Hans angstanfall forsvant etter det.
De fant ham i lotusstilling. Faren min hadde lært ham det.
Da de fortalte det, visste jeg... at han må ha vært forsteinet.
Unnskyld meg.
Hva skjer?
Unnskyld meg.
Du spurte om det kan ha visket til ham.
Svaret er ja.
Du skal få telefonnummeret mitt. Det hjelper om du har spørsmål.
Tusen takk.
Så hvem er Heleen?
- Tenk at du ikke vet det. - Hva?
Dere forskergutter vet ingenting.
Kom an.
Det er skurken i legenden om Feike. Noe ondskapsfullt i myren
som visker grusomme ting til den som hører.
En tåpelig fortelling for å skremme barn vekk fra myren.
- Som busemannen? - Ja.
Men visse tar det på alvor. Vent og se.
Vi har vår årlige feiring om noen dager.
Og til og med skolemusikalen, det er latterlig.
- Gjør du? - Hva?
- Tar det på alvor? - Nei.
Jeg hater historien.
Pappa sa at han hørte det en gang.
Viskingen.
Jeg tror at jeg også hørte den.
På sykehuset.
Hva?
Hva vil du jeg skal si? Kom an.
Ingenting.
Ikke si noe.
- Fortell om kvinnen dere graver opp. - Nei.
Jeg forteller ingenting om det gjør deg paranoid og rar.
Unnskyld? Paranoid?
- Ja. - En mann tok seg inn i huset mitt.
Der jeg bor, der familien min bor!
Han prøvde å drepe oss, så fikk han skallen knust foran meg!
- Jeg vet det. - Ja, så hold opp...
Med hva?
- Behandle meg ikke som en gærning. - Det gjør jeg ikke.
Du er traumatisert og kan ha fått en forvrengt virkelighetsoppfatning.
- Dra til helvete! - Hva mener du med det?
Stopp bilen. Stopp bilen!
Betriek!
Hvor skal du?
Betriek!
- Betriek! - Nei!
Faen også.
- Vi må tilbake til leiren. - Dra til helvete!
Du er full. Jeg mente det ikke.
Vær så snill, kom an.
Kom an.
Vær så snill, vi går tilbake. Kom an, jeg kan ikke forlate deg her!
Kom an.
Vær så snill, hold opp!
Syns du at det er morsomt?
Ja.
Jonas!
Hvor har du vært? Jeg har prøvd å få tak i deg.
- Vi går inn. - Du har jord på deg.
Se.
- Halsen hennes er skåret over. - Ja, akkurat som de andre.
Er det flere?
Fire for å være eksakt. Alle kvinner.
Utrolig.
Og alles struper var skåret av vertikalt?
Så vidt vi vet.
Disse ble funnet i de nye gropene, de som Radu gravde.
Spøker du med meg?
- Er alt i orden? - Ja, ingen fare.
Du ser ikke ut til å ha det bra. Kom, så får vi varmet deg.
Vent med pressemeldingen til vi finner ut mer.
Ja da.
Gutt?
Kan du sjekke noe for meg?
- Betriek... - Herregud, mamma!
- Er alt i orden? - Du skremte meg.
Jeg hørte lyder. Er du syk?
Nei...
Det er bra nå.
Noen grå flekker.
Er det derfor jeg er her?
- Hva tar den bilder av? - Hva?
Hvorfor tar kameraet bilder om det ikke er noe der?
Og damene?
Har de kommet seg etter sjokket?
Bekymrer du deg for rumeneren, så kommer han seg. Det sa de i alle fall til meg.
Det var ikke hans feil.
Hva?
Han bare lyttet.
Det er som om vi har reist tilbake i tiden.
For 30 år siden var vi på eksakt samme sted.
Du var ikke like rynkete, men du hadde samme klær på deg.
Roel?
Roel!
Hva skjer?
Jeg trenger noe fra deg.
Her. Legenden om Feike.
For lenge siden levde den slemme herren, Walter og hans bitre kone Heleen.
De behandlet folket dårlig og levde i overflod mens andre slet.
Sammen hadde de et hjem med dusinvis av tjenere.
En av dem var en ung jente som het Feike.
Hvor er bestefar?
Jeg vet ikke.
Kom an. Ha det gøy.
Men snart begynte Walter å begjære jenta.
Etter hvert inntraff det verste som kunne skje. Feike ble gravid.
Da Heleen fikk vite det, kunne man ikke unngå hennes vrede.
'Det var ikke ham!' skrek hun. Han var forhekset av hennes hedenske krefter.
Slik ble Feike kalt en trollkvinne. En heks.
Mens hun avventet sin skjebne i fangehullet, ba hun til Gud om hjelp.
Men det var en annen gud som hørte henne. En hedensk gud.
Moloch, guden av barnoffer.
'Jeg hjelper deg å unngå en skjebne uverdig en så vakker sjel, ' visket han.
'Men tenk på at denne hevn blir til et annet fengsel
og jeg vil kreve det som er mitt:
Ditt avkom, til og med de ennå ufødte.'
Et forbund ble inngått og beseglet med Molochs merke
ble brent inn i jentas panne.
Neste dag sto Feike ved pålen.
'Angre!', skrek fruen. 'Tilstå og angre, ' insisterte hun.
'Angre, ' gjentok hun for tredje gang.
Men Feike svarte modig: 'Nei, det er du som skal angre.'
Hun frigjorde hånden sin og før noen rakk å reagere skar hun halsen av seg selv.
Da Feike tok sitt siste åndedrett,
ble Heleens fordømte sjel kastet ut av kroppen hennes.
Fra det øyeblikket skulle Heleens levende kropp å tilhøre Feike.
Som herrens kone påvirket hun hans maktutøvelse.
Snart var lykken og velstanden tilbake.
Og den dag i dag feires Feike som en sann heltinne og et lys.
Skar hun halsen av seg?
- Ja. - Vertikalt?
Det står ikke.
Det står: 'Folk tror at Heleens ånd vært i myren siden.'
'Full av sinne og hevnlyst,
visker hun sine grusomme løgner til de som passerer.'
Det er nok derfor det ikke kommer så mange hit.
- Hei, lille monster. Så flink du var. - Så du meg?
Ja, du er en riktig stjerneskuespiller. Har du laget denne?
Ja.
- Hvor kommer den fra? - Jeg laget den.
Gi blomsten til bestemor.
Bestemor? Cleo sier at Feike var en ekte heks.
- Jaså? Hvordan vet hun det? - Pappaen hennes sa det til henne.
Hvor har du vært?
- Har bestefar glemt? - Jeg antar det, skatt.
Idiot!
Vi skulle jo ha gått på festen.
Jeg vet det, skatt. Vi går dit så fort jeg har gjort noe.
- Hallo? - Hei, det er Jonas.
Ses vi på Feike-festen i kveld?
Jeg kommer dit litt senere. Rundt åtte. Jeg kan ikke komme nå.
Det er noe jeg må gjøre.
Far var et medium.
Men det er ikke jeg. Jeg er snarere inne på tropiske undervannsmiljøer.
Man ser det ikke på dem, men fisker prater med hverandre
gjennom mikrovibrasjoner. De sender subtile signaler.
Derfor er det tortur for dem om man banker på glasset.
Det må man virkelig ikke gjøre. Det gjør dem gale.
Det skal jeg tenke på.
Omtrent sånn var det med Micha.
Noen er mer følsomme for vibrasjoner enn andre.
Min sønn. Datteren din. Du.
Jeg prøver å ikke påvirke det. Man vet ikke hva som skjuler seg bak.
Men iblant kan det være et varselsignal.
Et åndelig S.O.S.
Og det er best at du hører.
Var det ikke derfor du kom hit?
Sett deg her.
Ærlig talt, så har jeg ikke gjort dette så mange ganger.
Lukk øynene.
Å, nei.
Dette er Jonas, legg igjen en beskjed.
Hei, jeg... Kan du ringe tilbake?
Hvor er hun?
Hei.
Du får ikke være her inne.
Hva gjør du?
Hvor er resten? Det står at dere har funnet åtte til.
Det stemmer.
- Hvor er Jonas? - Jonas?
Han gikk til festen, tror jeg.
Er du Betriek?
Er alle kvinner?
Ja.
- Fra ulike tidsepoker? - Hør her, vi får ikke...
Er alle kvinner fra ulike tider?
Ja.
Og alle var i slekt?
Hei.
Datteren din gråter som aldri før. Hva har du gjort?
Vi drar. Vi har pakket sakene dine der nede.
Hva? Hvorfor? Hvor?
Visste du om likene de fant her i myren?
Et dusin kvinner med avskårne halser. Lyder det kjent?
Mener du legenden om Feike?
Du vet godt hva jeg mener.
Nå må du hjelpe meg.
Trenger jeg å være tydeligere?
Noen prøver å skade oss. Alle disse kvinnene ble ofret.
De fikk halsen avskåret av en gærning, akkurat som bestemor.
Er det tydelig nok?
- Hvordan vet du det? - Hvilken rolle spiller det?
- Jeg henter pappa. - Skatt...
Du har kommet til Betriek. Legg igjen en...
Skatt?
- Hva sa hun mer? - Jeg vet ikke.
Hun virket opprørt over det hele. Hun er heldig at ingen ble skadet.
Jeg var veldig hyggelig mot henne.
- Hun har opplevd mye. - Ja, overfallet.
Ikke bare det. Mannen hennes døde, bestemoren hennes ble myrdet og...
- Ble bestemoren myrdet? - Ja.
Du skal vel ikke fortelle at noen skal halsen av henne?
Hvorfor sier du det?
- Herregud, så noen... - Jeg vet ikke.
- Tror du at det fremdeles skjer? - Hva?
Ofrene.
Hun mumlet noe om at familien hennes var i fare.
Var det derfor hun klikket? Fordi de fremdeles...
Ofrer de fremdeles mennesker til denne guden? Til Moloch?
Er du ok? Unnskyld, jeg ble revet med. Det er tåpelig.
- Får jeg låne bilen din? - Jeg gikk hit. Hvorfor det?
- Jeg må stikke. - Skal du? Hvorfor det?
Unnskyld.
Jonas!
- Alle fellene hans er borte. - Hva?
Mamma!
Bestefar er rar.
Kom hit.
Roel!
Gjør noe!
Den andre døren er åpen.
Bli her. Ikke slipp inn noen, lov det.
Pappa!
Pappa, nei!
Slipp!
Mamma?
Mamma? Mamma?
Nei...
Faen også!
- Mamma? - Det er ingen fare, skatt.
Det er over nå.
Politiet, takk.
Hallo?
Betriek?
Betriek.
Betriek!
- Hva? - Hanna...
Kom hit, skatt!
Takk for at du kunne møte meg her.
Jeg er bare i Nederland i en dag, så... Ja, det har vært galt.
Så fint. Hva er det?
Gjestehuset.
Det kom med stedet og brukes ikke akkurat.
Så fint.
Hvis du vil, så får du og Hanna gjerne komme og på besøk.
Dere kan begge trenge å komme bort herfra et tak og få et miljøskifte.
Du kan ta med deg fiolinen.
Og kanskje spille inn et album eller to.
- Takk. - Nei, jeg solgte den.
- Gjorde du? - Ja.
Det er nok best med trygghet nå og gjøre kjente ting med Hanna.
Ja, så klart. Det forstår jeg.
- Hvordan har hun det? - Hun kjemper.
Det gleder meg at dere begge håndtert det så bra.
Ja.
Du burde nok prate med noen... også. Noen profesjonell.
Jeg har mantraet mitt og det ser ut til å fungere.
Blik op oneindig.
Jeg kan ikke oversette det, men det betyr 'Bare fortsett'.
Blik op oneindig.
- Blik op oneindig. - Lyder som et godt mantra.
Ja, det fungerer for meg.
Hva er ditt?
Jeg vet ikke.
Ærlig talt, så har jeg hatt vanskelig med å fokusere i det siste.
I morgen har de ordnet en forelesning til meg i Paris, så...
jeg har problemer.
Det går sikkert bra.
Ja.
Så... Det var veldig hyggelig å treffe deg igjen.
- Hanna! - Ok...
Ring meg om du ombestemmer deg.
Det ville gjøre dere begge godt. Og jeg vil sette pris på selskapet.
Ok. Ikke bekymre deg.
Du er utslitt. Vær forsiktig.
Ok.
Vi klarer oss.
Sånne ting er iblant best å bare la være.
- Der har du mantraet ditt. - Å la det være?
Ja.
La det være.
Han?
'Bak trærne fantes et lite hus.'
'De hadde aldri sett bakken fra luften tidligere.'
Hva er dette for ord?
Aldri. Vi trenger aldri mer dra.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.firstlightmedia.com