Kom hit, lilla mus.
Hej.
30 ÅR SENARE
- Betriek? - Du får höra det alldeles strax.
Ska du inte hämta din dotter? Hon är nästan fyra.
Där var du.
Varför har du redan hämtat henne? Jag vill inte att hon åker med dig.
Men nu har jag gjort det. Ska jag åka tillbaka?
- Det handlar inte om det. - Vänta, jag måste lägga på.
Hej, lilla monster. Redan hemma?
- Mormor kör fortare än du. - Jaså?
Vi var hemma på en minut.
Wow, det var snabbt.
Och jag fick sitta i framsätet.
Vad? Hanna?
Vad var så viktigt att du inte kunde svara i telefon?
Inget.
Ett lunch-möte.
Kan du ge Roel det här? Och lite bröd.
Ja?
Åh... Hej, Hans.
Middagen är serverad. Lugn, han får gå hem den här gången.
Men det här är inte godkänt.
En drink till?
Vad gjorde de här?
Nej, jag äter med mamma senare.
- De undrade om vi sett den hemlöse. - Jaså?
Han grävde några djupa gropar i trädgården.
Och de hittade något märkligt.
Jag såg honom på vägen hit.
Då stöter de på honom.
Gott?
Mamma lagade det.
Det är väl inte min grabb?
Vad är det med honom, mamma?
Jag vet inte, älskling. Han är ledsen.
Vad är det här?
- Hej, hej, hej, hej! - Sätt på dig säkerhetsbältet.
Mormor låter mig åka utan.
Vi är glada att du kunde komma med så kort varsel.
- Inga problem. Det ska bli spännande. - Ja.
Vi vet inte hur länge hon exponerats för luften,
men byborna hittade henne för 4 där sen.
De trodde att det skett nyligen, då det är så välbevarat.
Var försiktig.
- Du känner väl Lennard? - Trevligt att träffas igen.
- Är Radu här? - Ja, nånstans.
- Det är en sån ära att... - Vad är det där? Jag såg det på vägen hit.
Tyvärr fann de mannen som grävde i sin egna grop i morse.
Död?
Ja, han frös visst ihjäl. En hjärtattack på grund av kraftig nedkylning.
Så hemskt. Och gropen?
Vi får inte undersöka den än.
Så klart.
Ska vi?
Vi har försökt skydda platsen så gott vi kunnat.
- Hoppas att det duger. - Ja, visst.
Ursäkta mig.
Otroligt.
Se på henne.
Är hon inte vacker?
Mamma? Mamma!
Mamma! Skit också!
- Jag är okej. - Säg det till doktorn på måndag.
- Nej. - Jo, det kan du ge dig på.
Mamma? Jag hade en mardröm.
Ännu en.
Och när jag vaknade var du inte i rummet.
Jag går ingenstans utan dig, hjärtat.
- Lovar du? - Jag lovar.
Vad?
Ingenting.
Vad?
- Såg du någon i trädgården? - Nej.
- Jag tyckte att jag såg någon. - Usch.
- Det såg verkligen ut som en man. - Dra för gardinerna.
Gick någon av er precis ut?
- Där ser du. - Betriek såg någon i trädgården.
- Är dörrarna låsta? - Ja.
- Det kanske är den hemlöse. - Han är död.
Vad?
- Hans berättade det. - Och du sa inget till oss?
Han frös ihjäl. Inga konstigheter, så det kan inte vara han.
Toppen.
Mamma?
Vad händer?
Morfar bråkar.
Vad?
Ställer du till med en scen?
Gud vad kallt det är.
Jag gör mitt bästa, men ingen här pratar holländska.
- Kan jag hjälpa er, herrn? - Här är en till.
Ja. Som sagt, vi vill inte ha folk rännande i trädgården i gryningen.
Någon gick runt huset i morse.
- Någon av oss? - Det var nog nån i er grävarklubb.
Och nästa idiot som kommer för nära kommer inte kunna berätta om det.
Han försöker säga att nästa gång det händer
kommer personen i fråga troligen inte få någon varmt välkomnande.
Okej, så det är vad han säger?
Något sånt.
- Har du sagt åt honom? - Ja, det är glasklart.
Hör på. Jag är ledsen för det här.
Jag ser till att min grupp inte går på upptäcktsfärd själva, okej?
Letar ni efter skatter?
Ja, något sånt.
Det händer bara på nätterna. Och jag kör inte på natten, visst?
- Och scanningen? - De berättar för dig på sjukhuset.
Ni har gått igenom processen några gånger nu.
Någon gång kan det vara bra att veta om det orsakats av något
som inte är fysiologiskt.
Har ni diskuterat det med någon?
- Ja, det har vi. - Då så.
I vissa fall kan trauman som inte bearbetats orsaka flera fysiska symptom.
Det låter kanske märkligt, men terapi kan vara en lösning.
Ja, vi ska överväga det.
Det här är en sensor och den har ett litet öga.
Så om en elefant går runt på tårna i trädgården...
En elefant mitt på dan?
Nej, men på natten.
Då kommer ögat att se det.
Varför är du så upprörd?
Ja?
- Förlåt. Det är inte så viktigt. - Det är okej.
- Sätt en lapp på dörren när du spelar in. - Vad händer?
Oroa dig inte för mig.
- Jag mår bra. - Okej, visst.
Jag har en till. När planet landat, hoppar folk ur sina stolar
och tar sitt bagage som om de hade bråttom.
Men dörrarna öppnas förstås inte förrän 15 minuter senare.
Så alla står där hoptryckta i gången som ett gäng idioter.
Det hatar jag verkligen.
Ja, den är bra.
- Tack. - Ingen orsak.
Ska du inte gå tillbaka till dem?
Nej, det är lugnt. Jag kan bara sitta här och utstråla min auktoritet.
- Okej. - Ja.
Folk som tar allt som kan betraktas som gratis då?
- Okej? - Du vet... Typ såna här små sockerpåsar.
De behöver dem inte, men tar dem ändå.
- Handlar det om din mor nu igen? - Herregud, hon är hemsk!
Hon samlar på sånt som en hamster.
Och när vi har gäster bjuder hon på de här sockerpåsarna som hon stulit.
- Wow... - Ja, hon gör mig galen.
Som din lokala guide skulle jag rekommendera Witte Koppenjenever nu.
Den är helt fantastisk.
Jag har nog redan fått några såna i mig
och jag vet inte om jag kan sitta här och utstråla min auktoritet om...
- Män som sover med strumporna på. - Ja, strumpor. Förbannade borgarbrackor!
Vet du vad? Jag måste gå nu.
Är du okej?
Vad har du gjort mot mig?
Kämpa inte emot.
Härligt.
Vi körde runt och spelade överallt.
För fem personer ibland, men det var helt okej, du vet.
Minns din dotter det?
Nej, men hon gillar hans röst.
Jag har spelat några låtar i bilen för henne. Han hade en vacker sångröst.
Och det har hon med.
- Varken bröstsmärtor eller trötthet? - Nej.
Hans hjärta gav bara upp. "Inget mer syre till den här idioten."
Hur känns huvudet?
Jag försöker undvika hastiga rörelser.
Du vet, jag är bättre på att dricka starksprit. Jag är ju dansk.
Självklart.
Det måste finnas massor av killar därute som gärna skulle göra dig lycklig.
Trist att behöva säga, men jag betraktas inte som relationsmaterial här.
- Kom igen. - Nej, på riktigt.
De är alla rädda. En familjeförbannelse.
En familjeförbannelse? För att din man dog?
Ja, det och lite annat. En trist historia.
Kortfattat.
Min mormor blev mördad när jag var liten och de hittade aldrig gärningsmannen.
Min pappa blev lite galen efter det, började dricka och förlorade sitt jobb.
Mamma blev känslomässigt frånvarande
och nu lider hon av den här mystiska åkomman ingen känner till.
Jag flydde från allt ett tag och åkte till NY, men sen dog Neil
och lämnade mig med det här lilla energiknippet som heter Hanna.
Jisses... Det låter som en... riktig förbannelse.
Ja, visst gör det?
Här bor jag.
Tack för att du berättade det innan vi spenderar en hel kväll ihop.
Oftast tar det lite längre tid innan olyckan slår till
- så jag ska hålla mig undan. - Ja, tack.
Vi ses.
Ja, bra jobbat.
- Edwin? - På pålen!
- Högre. - Påla fast henne!
- Edwin? - Ja?
Hon är väl ingen riktig häxa?
- Ja, jag gillar det. Bra. - Tycker du?
I princip.
Inte riktigt vad jag tänkte mig. Vi har ju redan nåt som funkar.
Ja, men det här är kraftfullare, du vet.
Sant, sant. Men behöver det vara det? Det undrar jag.
Ses vi senare?
Jag vet inte om det är en bra idé.
Okej, det får du avgöra.
Alls.
På grund av musiken?
Nej, det har inte med det att göra. Hurså? Har du bestämt dig?
Nej, inte än.
Okej.
Kan du läsa Panama-boken?
- Igen? - Bara bilderna.
Okej.
Mamma?
Kan vi göra det här för alltid?
- Vad? - Läsa böcker.
Du kanske vill göra det med dina egna barn en dag.
Nej, jag vill fortsätta göra det med dig.
- Vad gör du? - Jag tänker inte stanna hela natten.
- Nej. - Det tänker jag inte.
Det är svinkallt.
Jag har något som hjälper.
- Se, jätteskönt. - Ja.
Varför gör du så här mot dig själv?
Förlåt mig.
Jag tog lite av er mjölk.
Det är okej.
Bara...
Vänta här, okej?
Snälla...
- Mamma, det är någon i köket. - Vad?
Det är en man i...
Förlåt mig.
Gå upp. Nu!
De tvingar mig till det.
- Vad fan? - Mamma!
Gå härifrån! Snälla...
Mamma!
Förbannat också!
Se?
Hej.
Jag beklagar återigen det som hänt. Det är helt obegripligt.
Jag har känt honom länge. Han skulle inte göra en fluga förnär.
Alla gillade honom. Jag vet inte vad som kan ha hänt.
Han har ingen aning om hur det här kunde hända.
Han var tydligen väldigt trevlig och alla tyckte om honom.
Det sa de om den hemlöse också innan han tappade det.
De förstår. Det är inte ditt fel. Du hade inte kunnat veta om det.
Den här mannen. Han är nog inte äldre än 40, 45 kanske.
- Nej. - Så, 1991
hade han varit 10, 15.
Ja. Och bott i Rumänien.
Kan vi prata... däruppe?
Så modigt av dig att komma hit.
Se, förbannelsen vilar verkligen över oss. Rätt uppenbart, va?
Kom hit.
Allt händer igen. Hon är tillbaka.
- Nu börjar det igen. - Vi måste härifrån så fort vi kan.
Ansträng dig.
Vill du åka tillbaka till kliniken? Därför gillar jag inte att komma hit.
Jag har ritat fyra solar nu.
- Lila. - Ja.
Mormor!
- Ska vi ta ut henne? - Det är nog bäst.
Tvinga mig aldrig att göra om det.
Fortsätter du att trycka på knappen, så är det meningslöst.
- Jag ska bara på toa. - Betriek!
Fröken? Kan jag hjälpa er?
Nej, jag väntar bara på någon.
Nu a murit.
Var tusan har du varit?
Jag gick vilse.
Vilse? Toaletterna är ju vid entrén.
Jag mår hemskt idag.
Hallå, jag pratar med dig.
Jag mår inte bra idag.
"Hon dog aldrig."
- Fem sekunder. - Betriek!
- Hallå! - Ett ögonblick.
Hej.
Jag är här med min mamma. Ska du träffa den där mannen?
Radu? Ja.
Har de sagt varför han kan ha gjort det?
Nej, han har inte vaknat än, så.
- I lägret sa de att... - Betriek!
Vad?
- De sa att han grävde. - Grävde?
Själv. På andra platser.
Ett märkligt sammanträffande, visst?
Betriek!
Vad gör du imorgon?
Hej. Vad punktlig du är.
- Det här stället igen? - Hemska minnen?
Ser du den gamla mannen som sitter därborta?
- Vem då? - Han där.
Det var hans son som dog i mossen för ett par där sen
efter att ha grävt upp något.
Vad var det?
- En kvinna. - En kvinna?
Förlåt, en väldigt gammal kvinna.
Hundratals år gammal. En torvmossekropp.
Hur gammal exakt?
Vi undersöker det fortfarande, men gammal.
Vad?
Kom.
Jag tror inte att jag riktigt förstår,
men ni menar alltså att er son visste var han skulle hitta kvinnan?
Skål.
Vi är en väldigt känslig familj. Både jag och min far, men framförallt Micha.
Han vet alltid saker.
Saker han inte kunnat vetat om, men som han fått reda på från andra sidan.
Kan det ha viskats till honom? Var han skulle gräva?
- Så du är en sån? - Nej, jag...
Det är okej, jag retas bara. Jag växte också upp med det.
Heleens viskningar.
Det hon pratar om. Legenden... om Feike.
Min far var övertygad om att det viskades ute i mossen.
Han var Michas andliga vägledare på den tiden.
Hans panikattacker försvann efter det.
De fann honom i lotusställning. Min far hade lärt honom det.
När de berättade det, visste jag... att han måste ha varit förstenad.
Ursäkta mig.
Vad händer?
Ursäkta mig.
Du frågade om det kan ha viskat till honom.
Svaret är ja.
Du ska få mitt telefonnummer. Det hjälper om du har några frågor.
Tack så mycket.
Så vem är Heleen?
- Tänk att du inte vet det. - Vad?
Ni forskarkillar har ingen koll.
Kom igen.
Det är skurken i legenden om Feike. Typ något ondskefullt i mossen
som viskar hemska saker till den som lyssnar.
En fånig berättelse för att skrämma bort barn från mossen.
- Ett spöke? - Ja.
Men vissa tar det på allvar. Du får se.
Vi har vår årliga högtid om några där.
Och även skolmusikalen, det är galet.
- Gör du? - Vad?
- Tar det på allvar? - Nej.
Jag hatar berättelsen.
Pappa sa att han hörde det en gång.
Viskningarna.
Jag tror att jag också hörde det.
På sjukhuset.
Vad?
Vad vill du att jag ska säga? Kom igen.
Inget.
Säg ingenting.
- Berätta om kvinnan ni gräver upp. - Nej.
Jag berättar ingenting om det gör dig paranoid och skum.
Ursäkta? Paranoid?
- Ja. - En man tog sig in i mitt hus.
Där jag bor, där min familj bor!
Han försökte döda oss, sen fick han skallen inslagen!
- Jag vet. - Ja, så sluta...
Sluta vad?
- Behandla mig inte som en galning. - Det gör jag inte.
Du är traumatiserad och kan ha fått en förvrängd verklighetsuppfattning.
- Dra åt helvete! - Vad menar du med det?
Stanna bilen. Stanna bilen!
Betriek!
Vart ska du?
Betriek!
- Betriek! - Nej!
Fan också.
- Vi måste tillbaka till lägret. - Dra åt helvete!
Du är full. Jag menade det inte.
Snälla, kom nu.
Kom nu.
Snälla, vi går tillbaka. Kom igen, jag kan inte lämna dig här!
Kom nu.
Snälla, sluta!
Tycker du att det är kul?
Ja.
Jonas!
Var har du varit? Jag har försökt få tag i dig.
- Vi går in. - Du har jord på dig.
Se.
- Hennes hals är avskuren. - Ja, precis som de andra.
Är det fler?
Fyra för att vara exakt. Alla kvinnor.
Fantastiskt.
Och allas strupar var avskurna vertikalt?
Så vitt vi vet.
De här hittades i de nya groparna, de som Radu grävde.
Skämtar ni med mig?
- Allt väl? - Ja, ingen fara.
Du ser inte ut att må så bra. Kom så ser vi till att du blir varm.
Vänta med pressmeddelandet tills vi fått reda på mer.
Visst.
Grabben?
Kan du kolla upp en sak åt mig?
- Betriek... - Herregud, mamma!
- Allt väl? - Du skrämde mig.
Jag hörde ljud. Är du sjuk?
Nej...
Det är bra nu.
Några grå fläckar.
Är det därför jag är här?
- Vad tar den bilder av? - Vad?
Varför tar kameran bilder om det inte finns något där?
Och damerna?
Har de återhämtat sig från chocken?
Oroar du dig för rumänen, så repar han sig. Det sa de i alla fall till mig.
Det var inte hans fel.
Vad?
Han lyssnade bara.
Det är som att vi åkt tillbaka i tiden.
För 30 år sen var vi på exakt samma ställe.
Du var inte lika rynkig, men du hade samma kläder på dig.
Roel?
Roel!
Vad händer?
Jag behöver något från dig.
Här har vi den. Legenden om Feike.
För länge sedan levde den elake herren, Walter och hans bittra fru Heleen.
De behandlade sitt folk illa och levde i överflöd medan andra hade det svårt.
Tillsammans hade de ett hem med ett dussintals betjänter.
En av dem var en ung flicka som hette Feike.
Var är morfar?
Jag vet inte.
Gå nu. Hade det så kul.
Men snart började Walter få känslor för flickan.
Så småningom inträffade det värsta som kunde hända. Feike blev gravid.
När Heleen fick veta, gick det inte att värja sig från hennes raseri.
"Det var inte han!", skrek hon. Han var förtrollad av hennes hedniska krafter.
Så kom Feike att kallas för en trollkvinna. En häxa.
Medan hon inväntade sitt öde i fängelsehålan, bad hon till Gud om hjälp.
Men det var en annan gud som hörde henne. En hednisk gud.
Moloch, guden av barnoffer.
"Jag hjälper dig att undvika ett öde ovärdig en så vacker själ", viskade han.
"Men tänk på att denna hämnd blir till ett annat fängelse
och jag kommer att kräva det som är mitt:
"Din avkomma, även de ännu ofödda."
Ett förbund ingicks och förseglades genom att Molochs märke
brändes in i flickans panna.
Nästa dag stod Feike fastpålad.
"Ångra dig!", skrek älskarinnan. "Erkänn din skuld och ångra dig", insisterade hon.
"Ångra dig", upprepade hon för tredje gången.
Men Feike svarade modigt: "Nej, det är du som ska ångra dig."
Hon frigjorde sin hand och innan någon hann reagera skar hon halsen av sig själv.
Då Feike tog sitt sista andetag,
kastades Heleens fördömda själ ut ur hennes kropp.
Från det ögonblicket skulle Heleens levande kropp tillhöra Feike.
Som herrens hustru påverkade hon hans maktutövande.
Snart var lyckan och välståndet tillbaka.
Och än idag firas Feike som en sann hjältinna och ljusbärare.
Skar hon halsen av sig?
- Ja. - Vertikalt?
Det står inte.
Det står: "Folk tror att Heleens ande varit kvar i mossen sedan dess."
"Full av ilska och hämndbegär,
viskandes sina hemska lögner till de som passerar."
Det är nog därför det inte kommer så många hit.
- Hej, lilla monster. Vad duktig du var. - Såg du mig?
Ja, du är en riktig stjärnaktris. Har du gjort den här?
Ja.
- Var kommer den ifrån? - Jag gjorde den.
Ge blomman till mormor.
Mormor? Cleo säger att Feike var en riktig häxa.
- Jaså? Hur vet hon det? - Hennes pappa sa det till henne.
Var har du varit?
- Har morfar glömt? - Jag antar det, älskling.
Idiot!
Vi skulle ju ha gått på festen.
Jag vet, älskling. Vi går dit så fort jag fixat en grej.
- Hallå? - Hej, det är Jonas.
Ses vi på Feike-festen ikväll?
Jag kommer dit lite senare. Vid åtta. Jag kan inte komma nu.
Det är något jag måste göra.
Min far var ett medium.
Men det är inte jag. Jag är snarare inne på tropiska undervattensmiljöer.
Man ser det inte på dem, men fiskar pratar med varandra
genom mikrovibrationer. De skickar subtila signaler.
Därför är det tortyr för dem om man knackar på glaset.
Det får man verkligen inte göra. Det gör dem galna.
Det ska jag tänka på.
Ungefär så var det med Micha.
Vissa människor är mer känsliga för vibrationer än andra.
Min son. Din dotter. Du.
Jag försöker att inte påverka det. Man vet inte vad som döljer sig bakom.
Men ibland kan det vara en varningssignal.
Ett andligt S.O.S.
Och det är bäst att du lyssnar.
Var det inte därför du kom hit?
Sätt dig här.
Ärligt talat, så har jag inte gjort det här så många gånger.
Blunda.
Åh, nej.
Det här är Jonas, lämna ett meddelande.
Hej, jag... Kan du ringa tillbaka?
Var är hon?
Hej.
Du får inte vara härinne.
Vad gör du?
Var är resten? Det står att ni hittat åtta till.
Det stämmer.
- Var är Jonas? - Jonas?
Han gick till festen, tror jag.
Är du Betriek?
Är alla kvinnor?
Ja.
- Från olika tidsåldrar? - Lyssna, vi får inte...
Är alla kvinnor från olika tidsåldrar?
Ja.
Och alla var släkt?
Du.
Din dotter gråter som aldrig förr. Vad har du gjort?
Vi ska åka. Vi har packat ihop dina saker därnere.
Vad? Varför? Vart?
Kände du till kropparna de hittade här i mossarna?
Ett dussin kvinnor med avskurna halsar. Låter det bekant?
Menar du legenden om Feike?
Du vet mycket väl vad jag menar.
Nu får du nog hjälpa mig.
Behöver jag vara tydligare?
Någon försöker skada oss. Alla dessa kvinnor offrades.
De fick halsarna avskurna av en galning, precis som mormor.
Är det tydligt nog?
- Hur vet du det? - Vad spelar det för roll?
- Jag hämtar pappa. - Älskling...
Du har kommit till Betriek. Lämna ett...
Älskling?
- Vad sa hon mer? - Jag vet inte.
Hon verkade rätt upprörd över det hela. Hon hade enorm tur att inget skadades.
Jag var väldigt trevlig mot henne.
- Hon har varit med om mycket. - Ja, överfallet.
Inte bara det. Hennes man dog, hennes mormor blev mördad och...
- Blev henne mormor mördad? - Ja.
Du tänker väl inte berätta att någon ska halsen av henne?
Varför säger du så?
- Herrejävlar, så någon... - Jag vet inte.
- Tror du att det fortfarande sker? - Vad?
Offren.
Hon mumlade något om att hennes familj var i fara.
Var det därför hon flippade? För att de fortfarande...
Offrar de fortfarande människor till den här guden? Till Moloch?
Är du okej? Förlåt, jag rycktes med. Det är ju löjligt.
- Får jag låna din bil? - Jag gick hit. Hurså?
- Jag måste dra. - Ska du? Varför det?
Förlåt.
Jonas!
- Alla hans fällor är borta. - Vad?
Mamma!
Morfar är konstig.
Kom hit.
Roel!
Gör något!
Den andra dörren är öppen.
Stanna här. Släpp inte in någon, lova det.
Pappa!
Pappa, nej!
Släpp!
Mamma?
Mamma? Mamma?
Nej...
Fan också!
- Mamma? - Det är ingen fara, älskling.
Det är över nu.
Polisen, tack.
Hallå?
Betriek?
Betriek.
Betriek!
- Vad? - Hanna...
Kom hit, älskling!
Tack för att du kunde möta mig här.
Jag är bara i Holland i en dag, så... Ja, det har varit galet.
Vad fint. Vad är det?
Gästhuset.
Det kom med stället och används inte direkt.
Vad fint.
Om ni vill, så får du och Hanna gärna komma och hälsa på.
Ni kan nog båda behöva komma härifrån ett tag och få ett miljöbyte.
Du kan ta med dig fiolen.
Och kanske spela in en skiva eller två.
- Tack. - Nej, jag sålde den.
- Gjorde du? - Ja.
Det är nog bäst med trygghet just nu och göra bekanta saker med Hanna.
Ja, så klart. Det förstår jag.
- Hur mår hon? - Hon kämpar på.
Det gläder mig att ni båda hanterat det så bra.
Ja.
Du borde nog prata med någon... också. Någon professionell.
Jag har mitt mantra och det tycks funka.
Blik op oneindig.
Jag vet inte hur man översätter det, men det är ungefär, "Kämpa på bara".
Blik op oneindig.
- Blik op oneindig. - Låter som ett bra mantra.
Ja, det funkar för mig.
Vad är ditt?
Jag vet inte.
Ärligt talat, så har jag haft svårt att fokusera på sistone.
Imorgon har de ordnat en föreläsning åt mig i Paris, så
jag har problem.
Det går säkert bra.
Ja.
Så... Det var väldigt trevlig att träffa dig igen.
- Hanna! - Okej...
Ring mig om du ångrar dig.
Det skulle göra er båda gott. Och jag skulle verkligen uppskatta sällskapet.
Okej. Oroa dig inte.
Du ser trött ut. Sköt om dig.
Okej.
Vi klarar oss.
Såna här saker är ibland bäst att bara låta vara.
- Där har du ditt mantra. - Att låta det vara?
Ja.
Låt det vara.
Han?
"Bakom träden fanns ett litet hus."
"De hade aldrig sett marken från luften tidigare."
Vad är det här för ord?
Aldrig. Vi behöver aldrig ge oss av.
Undertext: Jon Underdahl www.firstlightmedia.com