Ser du någonsin spöken?
Ibland ser jag människorna som jag har dödat.
Det är för att de tycker att de dog en orättvis död.
Det finns många av dem i världen.
BANGKOK, THAILAND - 110 MIL FRÅN VIETNAM
Behöver ni en taxi? Välkommen hem.
Du kan fortfarande smyga dig på mig.
Se man på! Välkomna tillbaka. Jag vet, det är inte Vietnam-
men ni har landat på gränsen, munnen, läpparna av ert fosterland.
Inget utom ett nyblivet rött Laos står i er väg.
För tusan, ni är redan i rätt tidszon.
Kom igen, nu kör vi!
"Nu kör vi."
Vi upprepade det som fån och svalde vår oro och rädsla-
men ingen av oss, inklusive spökena, kunde ana hur körigt det skulle bli.
Slut.
Slut är svåra, eller hur?
Varför anar jag att recensionerna inte kommer att vara bra?
Det är synd.
Om det hade varit bra nog kunde vi ha visat det för kommissarien.
Kamrat kommendant, jag har arbetat med mitt erkännande i ett år!
Varför avslutade du med de här så kallade spökena?
De var där.
Var de där som litterära symboler eller på grund av genuin vidskeplighet?
Det frågade jag aldrig. Jag försökte undvika att prata med dem.
Du borde inte avsluta i Bangkok eller med spöken.
Gå till ditt rum och skriv fram till nutiden.
Var noggrann.
SLUT
Nästa morgon körde de oss till den norra gränsen-
men för mig började striden den natten i helveteshålan.
Redan från början förstod jag hur det skulle sluta.
Det var som en avskedsfest för dödsdömda.
Herrejävlar.
Ha så kul i kväll. Onkel Sam betalar.
- Tack, Onkel Sam. - Tack, Onkel Sam.
Claude visste att jag anade oråd.
Han ville det. Han räknade med det.
Amerikanska dollar?
Det här uppdraget... Det är väl inte helt omöjligt att det lyckas?
Inget är helt omöjligt.
- Självklart. - Ja.
Ta dig samman.
Du är smartare än de andra. Ligg lågt och låt de där idioterna strida.
Du undrar om ni kommer att lyckas.
Utfallet av en hemlig operation brukar hänga på hur hemlig den har varit.
Håller du inte med?
Som hur ett skämt måste vara roligt.
Är enda syftet med skämt att få folk att skratta?
Ge mig ryggsäcken.
Jag är kommunist. Jag har varit hemlig agent i åratal.
Jag infiltrerade hemliga polisen och rapporterade till Hanoi.
Jag gör fortfarande det och försöker underminera reaktionär aktivitet.
Jag har gett dig de här dokumenten som en del i min anti-anti-revolutionära plan.
Du vill få mig att säga att jag är kommunist.
Jag är ärlig för en gångs skull.
Kom igen, vad förväntade du dig? Det här är vad vi gör.
Målet var Sonny, inte du.
- Claude... - Drick det här.
- Vad är det? - Bakterier som är vanliga här.
I två dygn kommer du att tömma dig från båda ändar.
Vi skyller det på nudelrätten med fläsk som bara du åt.
- Drick. - Varför skulle jag?
För att jag ger dig en jävla utväg.
Om du tas ur tjänst kan vi prata i lugn och ro.
När du har erkänt dina missöden-
får du se att jag är förlåtande när det gäller mindre felsteg.
Det är din enda chans.
Drick.
Dra åt helvete!
Vad sa du?
Dö om du vill, då.
Kom igen nu, grabbar. Vi har en stor dag framför oss i morgon.
Vi vill inte bråka. Jag beställde precis en öl.
Jag bjuder. Jag har inte ens smakat.
Vad håller ni på med? Vidrigt spektakel. Tack.
Så ska man dricka. Såg ni?
Det spelar ingen roll om vi dör här eller när vi springer.
Lita på mig, Linh. Vi måste springa.
Ni kommer ingen vart! Ge upp!
Dö inte i onödan!
Nej, gör det inte!
Släpp mig!
Sluta. Vi kan få leva, Bon. Låt oss leva.
Din dumma jävel.
Om du inte hade följt med kunde jag ha fått dö här.
Ni kommer ingen vart! Ge upp!
Dö inte i onödan!
Du beskriver det som en förtvivlad situation-
men i själva verket var det början på din räddning.
Det är svårt att inte låta förtvivlad när man är fånge.
Jag har ju sagt att du inte är fånge. Du är en elev.
HEMLIG PLATS - VIETNAM
- Kan jag få prata med er överordnade? - Ingen är överordnad någon annan.
Det kommer du att få lära dig här.
Jag är klar.
Det var en fråga om rang i "marionettarmén".
Jag var officer i Republiken Vietnams armé.
Sluta, Bon.
Jag skulle skriva vilka jag har mördat, men jag har inte dödat någon.
Förutom jävla kommunister. Så, jag är klar.
Varför inkluderade du det här?
Du får oss att verka våldsamma.
Stryk den här delen.
Avsluta med när du kom till lägret och löftet om räddning.
Eller ännu bättre - avsluta när ni kapitulerar.
Det är vad kommissarien vill se.
Det var en triumf.
Du uppnådde ditt mål. Ni tillfångatogs vid liv.
Kommissarien vill nog veta vad som hände sen.
Du kanske inte har någon överordnad, men någon måste vara chef här.
Varför väcktes jag nu?
Kom ihåg - att slösa så här mycket el belastar vårt system.
Fatta dig kort.
Jag förstår vad du gör.
Du försöker avsluta erkännandet i samma ögonblick som vi träffades.
Jag tänkte gå lite längre än så.
Jag är kommunist.
Jag har varit hemlig agent i åratal för revolutionen. Jag infiltrerade...
Ska det vara en ursäkt för att du var våldsam mot vår kamrat?
Du kommer att straffas.
Jag förvarnade om fiendens spaningstrupp som infiltrerade landet i går.
Om det är sant, varför kom du då hit?
- Risken att dö i strid var stor. - Stå upp. Det är kommissarien.
Det är väldigt sent. Du måste tänka på hälsan, kamrat.
Varför jag kom hit? För att skydda min vän.
Låt honom skriva ett erkännande.
Uppfattat. Ingen kommer undan dig, kommissarien.
Sätt honom i isolering ifall det visar sig vara sant att han är på vår sida.
Om de andra eleverna får reda på det kommer de att döda honom.
Skriv sanningen.
Det som kan gynna eller missgynna dig är kanske inte vad du tror.
Skriv noggrant - vi har inget annat än tid.
Jag är en spion, en mullvad, en agent, en man med två ansikten
Varför kämpar du fortfarande emot efter så här lång tid?
Det har gått ett år sen den dagen.
Är det inte redo för kommissarien?
Varför äter du inte?
Undrar du om det vore bättre i det långa loppet-
att visa att du har dåligt samvete för en kamrats död?
Låt mig skriva om det.
Låt det vara.
Menar du att jag är klar?
Med det förflutna, ja.
Från och med nu ska omskolning ske i realtid.
- Vad tittar de på? - De skulle applådera om det var tillåtet.
Vad har jag gjort?
Du överlevde - ett år i isoleringscell.
Min vän, du överlevde också.
Du...
De verkar inte ha släckt din kämpaglöd heller.
- Det är inget jämfört med dig. - Hur vet du vad jag har uthärdat?
Du har åldrats dubbelt så fort som alla andra, "Dubbelt-av-allt".
God morgon, elever.
I dag ska vi fortsätta där vi slutade i går-
och prata om sambandet mellan revolutionen och individen.
Som Onkel Ho har påmint oss:
Det värsta och farligaste som återstår av det gamla samhället är individualismen.
Det går emot den revolutionära moralen.
- Varför har han på sig den där? - Den ska inge respekt.
Vissa säger att det är för att han är för besudlad för att vara vår tankeledare.
Individualismen, å andra sidan, är förrädisk.
Den manar till återfall. Vi vet alla att det är lättare att...
Vi äter alla som individer!
Hur fungerar kollektivismen i en organisation som snålar på ransoner-
och tvingar individer att kämpa för sig själva?
Det är kul att se dig, min vän.
Ta eleven Bon till latrinerna. Han kan sortera komposten för åkrarna.
Kom ihåg vad Onkel Ho sa:
"Kritik och självkritik är nödvändigt - som syre är nödvändigt för människan."
Återgå till måltiden.
Kamrat kommendant? Du har begått ett misstag.
Citatet du hänvisade till var från Stalin, inte Onkel Ho.
Tack för den lärdomen.
Jag ser fram emot att höra kommissarien prata mer om dagens tema.
Men om jag får vill jag dela med mig av den vackraste meningen jag vet.
Den definierar sambandet mellan individen och samhället.
Får jag?
- Varsågod. - Tack.
Den andra elevens straff var för milt.
Sätt honom i en cell. Skicka upp den här eleven.
Nu är du körd.
Alla utkast av mitt erkännande...
- De är alla här. - Jag har läst dem.
Kommendanten sa att de inte var redo för dig.
Han sa att utkasten gavs till eleverna för att torka sig i röven.
Kunde du föreställa dig att jag skulle ha dem i säkert förvar efter så lång tid?
- Hur...? - Det hände på befrielsens dag.
En dag att fira.
Jag skulle dra ut en tand åt general Phu och var på väg hem-
när jag såg befrielsearméns stridsvagnar korsa bron.
Jag kunde knappt dölja min glädje.
Men sen såg jag ett Phantom-flygplan närma sig.
Den flög högt för att undvika eld.
Så högt att jag tänkte att han aldrig skulle träffa dem.
Det gjorde han inte.
Han släppte napalm över mig. Jag såg det falla ner i slowmotion.
Det var, du vet...
...segt.
Det var därför mina svar dröjde ibland.
Varför sa du inte det i breven?
Vad skulle du ha gjort? Skickat amerikansk medicin?
På ytan är det inte alls som jag föreställde mig här hemma.
Jag sa åt dig att inte återvända.
Du påstår dig vara agent - en man med två ansikten.
Visst, men du är nog dubbelagent. Du berättade för USA om oss också.
Det är dags för sanningen.
Jag erkänner att jag inte har varit helt ärlig.
Jag har dolt för dig hela året att...
...du är en idiot utan minsta intelligens. Jag ber om ursäkt.
Vi tror inte att du ljög i erkännandet. Det är vad du inte erkände.
Vi anklagar dig inte för mörkläggning. Du måste komma ihåg vad du har glömt.
Man kan inte komma ihåg vad man har glömt. "Att glömma" betyder att inte minnas!
Det är därför vi ska hjälpa dig.
Kamrat läkare.
Kamrat, lyssna på mig...
Välkommen! Så trevligt att du gör oss sällskap.
- Han har väl inte gjort det än? - Han vill det säkert snart.
Jag vill det redan nu.
Det har gått tre dagar. Förstår du hur mycket el vi slösar?
Du minns väl att jag ska till politbyrån om två dagar?
Det här ska vara avklarat innan jag åker.
Hans hjärna är som en mandarin med ett tjockt skal.
Vi måste vässa naglarna för att komma åt saften.
Snälla, släck åtminstone lamporna.
Det kan vi inte göra. Du måste kunna se.
Han kommer aldrig att se - inte med allt ljus i världen.
Han har varit under jorden för länge. Han är i grund och botten blind.
Så mycket elektricitet...
Snälla, hjälp mig.
Du läste mitt erkännande.
Du beskrev hur du skrev kodade meddelanden mellan raderna.
Jag vill åt minnena som är dolda mellan raderna.
Minns du vad du har glömt?
Det är inte läge för skämt nu.
Darrålen.
Hej, min vän!
Varje gång du skickar hit mig kommer du på besök.
Tyvärr kan jag inte tillfredsställa dina sadistiska begär.
Jag har börjat älska det här jävla stället.
Jag behöver inte sätta mig för att skita, eller dra ner kalsongerna.
Min vän...
Spara på energin.
Hur kan du göra så här mot mig?
Göra vad då? Hålla dig vid liv?
Ingen anmäler sig frivilligt till den här helveteshålan-
men jag bad om posten när jag hörde att ni två skickades hit.
Jag gjorde allt jag kunde...
...för att skydda er från onödigt lidande.
Men min makt är begränsad. Partiet ser på.
Och du hjälpte inte precis till.
Jag har visat att jag är en sann revolutionär.
Det är inte jag som behöver övertygas.
- Det är kommendanten. - Men du är hans överordnade.
Revolutionärer har en medfödd rädsla för varandra.
Tack.
Han kan anmäla mig för att inte ha gjort min plikt.
Men jag erkände allt.
Det finns alltid mer att erkänna. Det ligger i bekännelsens natur.
Spela din roll väl.
Jag ska spela min.
Minns.
Halvblod!
- Oäkting. - Din vidriga oäkting!
Mamma... Vem är min pappa?
Varför är jag ett halvblod?
Vill du att jag ska berätta en hemlighet?
Du och jag, vi har likadana ögon.
Titta. Vill du ha en?
Du kan få så många du vill.
- Så många du vill, varje månad. - Varje månad.
- Om du inte berättar för någon. - Kan du göra det?
- Kan du vara en stor pojke... - Och bevara en hemlighet?
Vad var det jag sa?
- Problemet är att du har ben. - Det har inte vi.
Vi kan ta hand om benen.
Kom igen, hon väntar.
Hon?
Skynda! Spring!
Hej! Vill du ha något att dricka?
Jag har något som släcker törsten.
Du kommer att bli dödad! Kom igen!
Det här är bara 16-millimetersversionen som ska visas på flygplan-
men den duger.
Väcker det minnen?
Varsågod - rekvisita som förberedes för den här scenen.
Jag har sett den om och om igen för att se alla sätt som Bon dödas.
Finns det många vietnamesiska repliker?
Damianos verkar ha hållit sitt löfte.
Ärligt talat, jag har börjat gilla Damianos.
Filmen är usel, men det är ur vårt perspektiv.
Han är amerikan, och ur ett amerikanskt perspektiv...
Det är progressivt.
Men ändå... Scener som den här är nästan outhärdliga att se.
...du ska bli min drottning. Vi ska ha barn.
- Ner på knä! - Nej!
Påminner det om något?
Minns.
Kom ihåg.
Ta tillbaka.
Ja, precis så.
Saigon kommer snart att falla.
Alla förrädare som har släppt in en orm-
kommer att be som ynkryggar om att få fly härifrån.
Men inte ens då kommer ni undan.
Våra raketer kommer att jaga er till himlens ände-
slita sönder era stridsflygplan och steka er som fyllda gristarmar!
Nu börjar leken.
Det är varmt här inne.
Det här är inte nödvändigt.
Det är inte nödvändigt, men det måste ske.
Det här är inte nödvändigt! Ge mig en timme ensam med henne.
Han vill bara ha första tjing på henne.
Vad sa du, sergeant? Säg det igen.
- Jag skämtade bara. - Din jävel!
Den stackars flickan ser törstig ut. Vad säger du, kapten?
Ska vi ge henne det hon ber om?
Vem gav dig filmrullen?
- Vad såg du? - Allt.
Berätta.
Han tryckte ner flaskan djupare, till hennes käke var uppspärrad-
och blod rann från hennes brutna läpp.
Jag stod inte ut.
Jag var livrädd att hennes brutna läpp skulle avslöja mitt namn.
Eller snarare, det jag verkligen inte stod ut med var...
Ni borde byta och läsa varandras.
Hon skriver inte lika bra som du, men hon är en bättre spion.
Hon uthärdade allt utan att avslöja att du var spion.
Nå, din version stämmer väl inte helt?
Nej.
Det var inte hennes mun, eller hur?
Nej.
Men jag...
- Vad sa du, sergeant? Säg det igen. - Jag skämtade bara.
Snälla, låtsas inte att du är bättre.
Just det.
Jag satte mig igen.
Varför är du här i lägret?
Jag har sökt efter svar i två år.
Du skrev inte ett enda ord om mig.
Jag ville tro att hemligheten jag hade hållit var värdefull.
Du måste ha blivit besviken när du hittade svaret hos mig.
Inget kan göra mig besviken längre.
Det här påminner mig om när Bon slogs mot tre fulla soldaterna.
Det var på uteserveringen - vår sista dag.
- Men det är inte amerikanskt öl. - Vi har makten nu.
Vi behöver inte amerikaner och fransmän. Vi kan sätta oss själva i skiten.
Sätt dig där borta. Den mörkaste sittplatsen är min.
Den enda platsen där kommendantens män inte skulle leta.
Välj väl när du ber någon att ta en bild, din idiot.
Ser du att bakgrunden är i fokus?
Majoren kanske ville uttrycka estetiskt-
spänningen mellan individen och hans omgivning...
Där är cynismen igen!
Och pretentiös attityd. Det är därför kommendanten inte litar på dig.
Du talar vårt språk som om det är översatt från engelska.
Din mamma talar säkert engelska i dina drömmar.
Du tänker på engelska nu!
Berätta, tror du att det finns något mer värdefullt?
INGET ÄR MER VÄRDEFULLT ÄN SJÄLVSTÄNDIGHET OCH FRIHET
Vad menar du? Ingenting.
Jaså? Finns det inget mer värdefullt?
- Lycka, till exempel? - Om det ens existerar.
- Kärlek? - Allvarligt?
- Inte ens pengar? - Inte en chans.
Finns det verkligen inget mer värdefullt än de sakerna?
Tänk efter, min vän. Det finns något ännu mer värdefullt.
Det finns det inte!
Jag har offrat allt för mitt lands självständighet och frihet.
Skulle det finnas något mer värdefullt? Hur kan du säga så?
Du blir bara klar med utbildningen om du klarar det här provet.
Du får tre försök.
Tro?
Skojar du? Du har två försök kvar.
- Familj? - Inte så mycket som det här.
Sista chansen.
Läs meningen noga. Svaret finns där i.
"Inget är mer värdefullt än självständighet och frihet."
Inget är mer värdefullt än självständighet och frihet.
Inget är...
Inget är.
Det är inget. Svaret är inget.
Inget.
Det som är mer värdefullt än självständighet och frihet är inget.
Ja, så klart. Vad annars?
Förlåt att jag gjorde lektionen så plågsam.
Jag har insett att man måste lära sig den hårda vägen-
om man verkligen vill lära sig.
Det syns inte längre, eller hur?
Löftet som hörde ihop med det är väl också borta.
Det är fortfarande där - djupt där under.
Vi ska inte vara sentimentala, kamrat kommissarie.
Låt oss i stället vidta positiva åtgärder.
Stick, för fan.
Räckte det inte att ta min fru och min son?
Fan, försvinn bara!
Ser ni inte att det är trångt här?
Dog utan att få rättvisa, så fan heller!
Det är krig, ingens död är rättvis!
- Kamrat! - Öppna.
Du kan gå nu.
Stackars sate. Han träffades av en bomb samma dag som kriget tog slut.
Han klarar sig inte en dag utan morfin.
Den jäveln är visst lika sorglig som oss.
Jag borde berätta något för dig.
Jag har haft hemligheter. Du förtjänar inte...
Säg inget. Jag vill inte veta. Inga fler bekännelser.
Där inne... De fick mig att säga saker som jag inte tror på.
Tänka saker jag inte tror på.
Jag bryr mig inte om vad de fick dig att säga.
Du är min vän.
- Och... - Det jag ville säga var...
Jag vet att du inte kan göra något åt det nu, men...
Du stinker. Vet du det?
Jag menar verkligen - i Saigon också.
Till och med när vi var små. Man och jag brukade skämta om det.
Vad händer när en japan, en kines och Bon går in i en svinstia?
Få tyst på barnet.
Du är så stilig.
Resans mål? Vem vet.
Långt hemifrån. Det är allt jag vet.
Tar vi oss dit? Enligt skepparen är det femtio-femtio.
Rätt bra odds, säger Bon.
Trots allt och inför ingenting är jag fortfarande revolutionär.
Min omskolning är klar, men jag skriver varje dag.
För min skull den här gången. För oss.
Skriv om. Återupplev. Börja om.
Översättning: Hannah Jerming-Havill