Videl si niekedy ducha?
Občas vidím duchov ľudí, ktorých som zabil.
Sú presvedčení, že zomreli bezdôvodne.
Tento svet je plný takých ľudí.
MEDZINÁRODNÉ LETISKO DON MUEANG
BANGKOK, THAJSKO 1127 KM OD VIETNAMU
Váš taxík, pane.
Vitaj, synak.
Vaša schopnosť zakrádať sa je stále vo forme.
Zdravím vás! Vitajte späť, páni.
Ja viem, ja viem.
Nie je to Vietnam, ale pristáli ste
na jazyku, ústach, perách vašej rodnej zeme.
A vo vašej ceste vám bude stáť červený Laos.
To nevadí, aspoň ste v správnom pásme.
Tak poďme, poďme, to roztočiť! Za mnou!
LETISKO BANGKOK
„Tak to poďme roztočiť.“
Hlúpo sme to opakovali, snažiac sa zahnať obavy a strach.
No nikto z nás, dokonca ani duchovia, netušil, ako to v skutočnosti „roztočíme“.
Koniec.
Konce sú ťažké, však?
Prečo mám zlovestný pocit, že recenzie nebudú veľmi priaznivé?
Toľká škoda.
Keby to bolo uspokojivé, možno by sme...
Možno by sme to odovzdali komisárovi na zváženie.
Súdruh veliteľ, už 12 mesiacov píšem svoje doznania.
Tak prečo si ho ukončil tými nešťastnými vymyslenými duchmi?
Lebo tam boli.
Boli tam ako literárne symboly alebo prvky úprimnej poverčivosti?
To som sa ich nespýtal.
Pravdupovediac, snažil som sa s nimi nerozprávať.
Nemal si to ukončiť príchodom do Bangkoku. Ani duchmi.
Vráť sa do cely.
Popracuj na tom.
Buď dôkladný.
KONIEC
Na druhý deň ráno nás odviezli k severnej hranici.
No pre mňa boj začal už v tú noc, v Pekle.
Od samého začiatku som tušil, kam to smeruje.
Bolo to ako večierok na rozlúčku v cele smrti.
No to ma poser!
Užite si to, chlapci. Účet platí strýčko Sam.
- Ďakujeme, strýko Sam. - Ďakujeme, strýko Sam.
Ďakujeme, strýko Sam.
Claude vedel, že vo vzduchu cítim krv.
On to tak chcel.
Spoliehal sa na to.
Americký dolár!
Takže, tá misia, naše šance
sa asi rovnajú nule, je to tak?
Všetko na svete má nejakú šancu.
- Iste. Áno. - Jasné.
Hej! Spamätaj sa.
Ty si najbystrejší.
Pekne skloníš hlavu a boj necháš na tých hlupákov.
Premýšľaš, či bude operácia úspešná.
Zo skúseností viem, že úspech tajnej operácie
závisí od toho, do akej miery zostala utajená.
Nesúhlasíš?
Aj vtip bude mať úspech, iba ak je vtipný.
No, kto povedal, že úlohou vtipu je rozosmiať?
Podaj mi ruksak, prosím.
Som komunista.
Už roky som agentom. Pre revolúciu.
Infiltroval som sa k tajným a posielal informácie do Hanoja.
Aj teraz. Podávam správy o aktivitách
a robím všetko, aby som ich podkopal.
Aj to, že som ti odovzdal dokumenty,
je neoddeliteľnou súčasťou anti-antirevolučnej stratégie.
Chceš, aby som priznal, že som komunista.
Hovorím pravdu.
Ale no tak. Čo si čakal?
Naša práca.
Cieľ bol Sonny, nie ty.
- Pozrite... - Vypi to.
- Čo je to? - Baktéria, bežná v týchto končinách.
Približne dva dni budeš intenzívne grcať a súčasne aj srať.
Bude to z tých bravčových rezancov, ktoré si jedol.
- Tak to vypi. - A prečo?
Je to príležitosť dostať sa z toho.
Budeš fyzicky mimo a môžeme sa pokojne porozprávať.
Keď sa priznáš ku všetkým tým svojim incidentom,
tak zistíš, že viem prižmúriť oko nad prehreškami.
Je to tvoja jediná šanca.
Tak pi.
Naser si!
Na čo čumíš?
Zlé rozhodnutie.
Hej, počkať.
Hej. Prosím. Zajtra máme dôležitý deň,
nechceme problémy. Tu je pivo. Prosím.
Pozývam vás. Nepil som z neho.
Čo to robíte? Nechutné.
Ďakujem.
Kurva, potrebujem panáka. Videl si to?
Je úplne jedno, či zomrieme tu, alebo počas úteku!
Linh, ver mi! Musíme bežať rýchlo.
Ste obkľúčení! Vzdajte sa!
Nemusíte zomrieť.
Nie, nerob to! Prestaň!
Pusti ma! Nebráň mi!
Prežime, Bon.
Prežime!
Ty sprostý debil.
Keby si tu nebol, mohol som zomrieť.
Ste obkľúčení! Vzdajte sa!
Nemusíte zomrieť.
Z tvojich úst to znie beznádejne.
A pritom to bol začiatok vášho vykúpenia.
Je ťažké nepociťovať beznádej, keďže som zajatec.
Opakujem ti, že nie si zajatec, ale chovanec.
UTAJENÉ MIESTO VIETNAM
Môžem, prosím, hovoriť s vaším nadriadeným?
Tu nie je nikto nikomu nadriadený.
Aj to sa tu časom naučíš.
Hotovo.
Pýtate sa na moju hodnosť v „armáde maňušiek“.
Ale ja som bol príslušník armády Vietnamskej republiky.
Bon, nie...
Pýtate sa ma na ľudí, ktorých som zavraždil, ale ja som nikoho nezavraždil,
iba skurvených komunistov.
Takže som skončil.
Prečo si spomenul aj túto scénu?
Opisuješ nás ako surových násilníkov.
Túto pasáž celú vynecháš.
Tvoje doznanie by malo skončiť príchodom do tábora
a prísľubom vykúpenia.
Mám lepší nápad. Ukončíš ho vaším vzdaním sa.
Komisár si to želá takto.
Je to chvíľa skutočného víťazstva.
Dosiahol si svoje. Oboch sme vás zajali živých.
Komisára by určite zaujímalo, čo sa dialo potom.
Možno nemáš nadriadeného, ale niekto tu tomu určite velí.
Prečo si ma vytiahol z postele?
Upozorňujem ťa, že míňanie elektriny zaťažuje náš systém.
Buď stručný.
Už chápem, o čo ti ide.
Chceš to ukončiť vo chvíli, keď sme sa stretli.
Rád by som to ukončil ešte neskôr.
Som komunista.
Už roky som agentom. Pre revolúciu.
Infiltroval som sa do Tajnej...
Snažíš sa tým ospravedlniť svoje správanie v strážnici voči súdruhovi?
Trest ťa neminie.
Informoval som vás o prieskumnej jednotke nepriateľa,
ktorá včera vstúpila do našej vlasti.
Ak je to pravda, tak prečo si sem prišiel?
Pokojne si mohol zahynúť v boji.
Vztyk.
To je súdruh komisár.
Je hlboká noc.
Musíte dbať na svoje zdravie, súdruh.
Prečo som sem prišiel?
Chcel som chrániť svojho priateľa.
Nech spíše svoje doznanie.
Súhlasím.
Vám nikto neprekĺzne, súdruh komisár.
Dajte ho na samotku pre prípad, keby sa ukázalo, že hovorí pravdu.
Keby sa to rozkríklo, ostatní chovanci by ho zabili.
Napíš pravdu,
pretože to, čo si ty myslíš, že ti pomôže,
nemusí zodpovedať skutočnosti.
Daj si záležať, času máme viac než dosť.
„Som špión, spiaci agent, vyzvedač, muž dvoch tvárí...“
Prečo so mnou, aj po takom dlhom čase, stále bojuješ?
Odvtedy už prešiel rok.
Takto to komisárovi nestačí?
Prečo neješ?
Zvažuješ, či by z dlhodobého hľadiska nebolo lepšie
prejaviť výčitky svedomia zo smrti súdruha?
Pokúsim sa to prepísať.
Nemusíš.
Chcete povedať, že je koniec?
Áno, skončil si s minulosťou.
Odteraz začne tvoja prevýchova v prítomnosti.
Prečo na mňa tak pozerajú?
Keby mohli, zatlieskali by ti.
Za čo?
Lebo si prežil.
Rok na samotke.
Kamarát môj, aj ty si prežil.
Hej.
Hlavne, že v tebe nezabili toho spurného bojovníka.
Na teba sa nechytám.
Odkiaľ vieš, čo som musel prežiť?
Zostarol si dvakrát rýchlejšie ako my, dvojnásobok všetkého.
Dobré ráno, chovanci.
Dnes budeme pokračovať tam, kde sme včera skončili.
Porozprávame sa o vzájomnom vzťahu medzi revolúciou a jednotlivcom.
Ako nám strýko Ho prízvukuje,
najhorším a najnebezpečnejším pozostatkom starej spoločnosti je individualizmus.
Je to v rozpore s revolucionárskou morálkou.
Prečo má tú kuklu?
Boja sa, že si ho prestaneme vážiť, keď nám odhalí svoju tvár.
Ale podľa niektorých nie je dostatočne čistý, aby bol náš myšlienkový vodca.
Individualizmus je zradný.
Pobáda nás k návratu k starým zvykom. Vieme, že ľahšie je...
Všetci jeme ako jednotlivci.
Ako teda funguje kolektivizmus
v organizácii, ktorá šetrí na porciách
a spôsobuje, že jednotlivci musia za seba bojovať?
Rád ťa vidím, kamarát.
Odveďte chovanca Bona k latrínam,
kde môže triediť kompost na maniokové polia.
Nezabudnite slová strýka Hoa,
že kritika a sebakritika sú nevyhnutnosťou,
rovnako ako človek potrebuje vzduch.
Môžete pokračovať v jedení.
Súdruh veliteľ,
pomýlili ste sa.
To, čo ste citovali, nepovedal prezident Ho, ale Stalin.
Ďakujem za tvoju sčítanosť.
Rád si vypočujem ďalšie komisárove slová na dnešnú tému,
ale ak dovolíte,
chcel by som sa s ním podeliť o najkrajšiu vetu, akú poznám.
Ktorá definuje koreláciu medzi jednotlivcom a jeho skupinou.
Smiem?
- Nech sa páči. - Ďakujem.
Trest pre toho druhého chovanca bol príliš mierny.
Odveďte ho do väzobnej cely a tohto chovanca priveďte ku mne.
Tak teraz si to posral, kamoš.
Každá verzia môjho doznania.
Sú tu všetky.
Všetky som aj prečítal.
Veliteľ mi povedal, že s nimi nebudete spokojný.
Povedal mi, že ich dal chovancom, aby si s nimi vytreli zadok.
Ani si nedúfal, že by mohli až doteraz prežiť bez škrabancov,
však?
Ako...?
Stalo sa to počas Dňa oslobodenia.
Počas osláv.
Keď som vytrhol zub generálovi Phuovi,
vybral som sa domov
a cez most práve prechádzali tanky oslobodeneckej armády.
Takmer som skákal od šťastia.
Ale potom som si všimol bombardér Fantóm.
Letel vysoko, aby sa vyhol ohňu.
Tak vysoko, že som si myslel, že ich nezasiahne.
A ani nezasiahol.
Zhodil napalm na mňa.
Sledoval som jeho pád v spomalenom zábere.
Nuž, bolo to...
utrpenie.
Preto som ti odpisoval s oneskorením.
Prečo si mi nič nepovedal?
A čo by si urobil? Poslal mi americké lieky?
Moja predstava
o našej vlasti bola úplne iná.
Varoval som ťa, aby si sa nevracal.
Tvrdíš, že si agent. Muž dvoch tvárí.
Áno, presne tak. Ja tvrdím, že si dvojitý agent.
Donášal si na nás Američanom, je tak?
No tak, povedz konečne pravdu.
Priznávam...
nebol som vo všetkom úprimný.
Celý rok som ti chcel povedať...
že si imbecil bez štipky inteligencie.
Mrzí ma to.
Nemyslíme si, že by si v tých doznaniach klamal.
Ide o to, čo si nám zatajil.
Neviníme ťa z úmyselného zahmlievania.
Len si musíš spomenúť na to, čo si už zabudol.
Ako si mám spomenúť na niečo, čo som zabudol, ty debil?
„Zabudnúť“ znamená, že si nepamätáš!
Preto ti s tým pomôžeme.
Súdruh doktor?
Počuješ ma, súdruh?
Vitaj. Som rád, že si sa k nám pridal.
Ešte asi nie.
Verím, že sa to čoskoro zmení.
Ale ja chcem.
Už sú to tri dni. Tri.
Uvedomuješ si, koľko elektriny na to míňame, súdruh?
Nezabudol si, že o dva dni cestujem do Politbyra?
Rád by som to dovtedy ukončil.
Jeho myseľ je ako citrón s hrubou kožou.
Ak chceme cez ňu preniknúť, musíme si nabrúsiť nechty.
Prosím vás.
Vypnite aspoň tie svetlá.
To nepôjde.
Musíš vidieť.
Nikdy to neuvidí,
ani pri všetkom svetle sveta.
Príliš dlho žil v tme.
V podstate je slepý.
Dofrasa, toľko elektriny.
Prosím, pomôž mi.
Čítal si moje doznanie.
Opisoval si, ako si medzi riadky písal zašifrované správy.
Vieš čo chcem? Tie spomienky ukryté medzi riadkami.
Spomínaš si na to, na čo si si nespomenul?
Pozri, na žarty sa naozaj necítim.
Elektrický úhor.
Ahoj, kamarát!
Vždy keď ma sem pošleš, navštíviš ma.
Škoda, že neviem uspokojiť tvoje sadistické chúťky.
Už som si to tu obľúbil.
Pri sraní už nemusím sedieť. Dokonca sa nemusím ani vyzliecť.
Pozri, kamarát...
Šetri si energiu.
Ako si mi to mohol urobiť?
Čo také?
Zachrániť ti život?
Do tejto diery sa nikto neponáhľa.
Ale keď som počul, že sem prídete, prihlásil som sa.
Urobil som všetko preto...
aby som ťa ušetril prehnanej bolesti.
Ale ani ja nie som všemocný.
Strana nás sleduje.
A ty skrátka nespolupracuješ.
Bol som oddaným revolucionárom.
Mňa presviedčať nemusíš.
Ale veliteľa.
Veď si jeho nadriadený.
Revolucionári majú vrodený strach jeden z druhého.
Ďakujem.
Mohol ma nahlásiť za vyhýbanie sa povinnostiam.
Veď som sa priznal.
Vždy sa dá priznať k niečomu ďalšiemu.
V tom spočíva čaro priznaní.
Musíš hrať svoju rolu dobre.
A ja budem hrať svoju.
Spomínaj.
Polovičný s trinástimi riťami!
Bastard.
Špinavý bastard!
Mami?
Kto je môj otec?
Prečo som miešanec?
Chceš vedieť tajomstvo?
My dvaja máme rovnaké oči.
Pozri.
Dáš si jednu?
Môžem ti ich priniesť koľko len chceš.
Môžeš ich mať každý jeden mesiac.
- Každý mesiac. - Každý...
- Keď to nikomu nepovieš. - Keď to nikomu nepovieš.
Sľúbiš mi to?
- Budeš veľký chlapec a... - ...neprezradíš tajomstvo?
Vidíš, čo som ti povedal?
- Problém je, že máš kosti. - Ale my nie.
Tak sa zbav tých kostí.
No tak.
Ona čaká.
„Ona"?
Rýchlo!
Ahoj. Ponúknem ti niečo na pitie?
Mám niečo, čo uhasí tvoj smäd.
Chceš, aby ťa zabili? No tak!
Toto je len šestnásť milimetrová verzia, na premietanie v lietadlách,
ale dá sa to pozerať.
Vracajú sa ti spomienky?
Tu máš. Špeciálna rekvizita, ktorú som si pripravil na túto scénu.
Pozeral som to stále dookola,
aby som zachytil všetky spôsoby, akými Bona zabili.
Je tam veľa vietnamských replík?
Zdá sa, že Damianos skúsil splniť to, čo ti sľúbil.
Priznám sa, že som mu prišiel na chuť.
Tento film je síce odpad, ale iba z nášho pohľadu.
Je Američan. A z amerického pohľadu...
je to celkom pokrokové.
No aj tak...
je pre nás takmer neznesiteľné sa na túto scénu pozerať.
...budeš moja kráľovná. Áno, budeme mať deti.
Na kolená!
Pripomína ti to niečo?
Spomínaj.
Vybav si to.
Oživ spomienky.
Áno, to je ono.
Čoskoro nastane deň, keď Saigon padne.
A vy zradcovia, ktorí ste priniesli hada do vlastného domu,
padnete na kolená a budete žobroniť, aby ste mohli odtiaľto ujsť.
Ale ani vtedy vás nepustíme.
Naše rakety Kaťuša vás popreháňajú na oblohe.
Spravia z vašich bojových lietadiel rešeto.
A usmažia vás ako plnené bravčové črevá!
Tak fajn. Poďme sa zahrať.
Je tu horúco.
Naozaj je to nevyhnutné?
Nie, vôbec nie, ale, žiaľ, musia to urobiť.
Nemusíte to robiť! Dajte mi s ňou hodinu.
Chce si ju užiť ako prvý.
Seržant! Čo si to povedal? Zopakuj to!
- Veď som len žartoval. - Ty hajzel!
Aj to úbohé dievča by sa asi napilo.
Čo povieš, kapitán?
Dáme jej to, o čo nás prosí?
Tak ešte raz. Kto ti dal ten film?
- Čo si videl? - Všetko.
Hovor.
Potlačil tú fľašu ešte hlbšie, až kým jej nerozďavil ústa
a nekrvácala z rozbitej pery.
Trpel som.
Bál som sa, že jej rozbité ústa vyslovia...
moje meno.
Vlastne nie. V skutočnosti som sa bál, že...
Mali by ste si ich vymeniť a prečítať.
Ty si síce lepší rozprávač, ale ona je lepšia špiónka.
Vytrpela všetko bez toho, aby prezradila tvoju identitu.
Tak čo?
Tvoje doznanie nebolo najpresnejšie, nemyslíš?
Nebolo.
Neboli to jej ústa, však?
Nie.
Ale ja...
Seržant, čo si to povedal? Zopakuj to.
Veď som len žartoval.
Prosím. Nemoralizuj.
To je ono.
Ale posadil som sa.
Prečo si v tomto tábore?
Už dva roky sa to snažím zistiť.
Nenapísala si o mne ani slovo.
Chcela som veriť, že je tajomstvo, ktoré strážim, vzácne.
Asi ťa sklamalo, že si odpoveď naša u mňa.
Mňa už nič nesklame.
Spomenul som si, ako sa Bon pobil s tými troma mariňákmi.
V pivárni. Náš posledný deň spolu.
Nie je to americké pivo.
Teraz sme pri pomoci my.
Už s nami nemusia vyjebávať ani Amíci, ani Žabojedi.
Zvládneme to aj sami.
Sadni si tam. Toto najtmavšie miesto je moje.
Jediné miesto, ktoré by veliteľovi muži neprehľadávali.
Musíš si dôkladnejšie vyberať fotografov, ty hlupák.
Vidíš to zaostrené pozadie?
Možno major zachytával estetické vyjadrenie
napätia medzi jednotlivcom a jeho prostredím.
Zase ten cynizmus!
A povýšenecké správanie. Preto ti veliteľ neverí.
Hovoríš našou rečou, ako keby bola preložená z angličtiny.
Stavím sa, že v tvojich snoch hovorí tvoja mama po anglicky.
A ty už myslíš v angličtine!
Povedz mi, existuje niečo vzácnejšie?
NIČ NIE JE VZÁCNEJŠIE AKO NEZÁVISLOSŤ A SLOBODA
Čo tým myslíš? Určite nie.
Naozaj? Nič nie je vzácnejšie?
A čo tak šťastie?
Šťastie je len ilúzia.
- Láska? - Žartuješ?
- Dokonca ani peniaze? - V žiadnom prípade.
Naozaj si myslíš, že neexistuje niečo vzácnejšie ako toto?
Naozaj? Pouvažuj, priateľ môj. Určite je niečo vzácnejšie.
Samozrejme, že nie je!
Pre nezávislosť a slobodu svojej krajiny som obetoval všetko.
A ty mi hovoríš, že je niečo vzácnejšie?
Ako môžeš niečo také povedať?
Prevýchova bude dokonaná, iba keď zvládneš tento test.
Dám ti tri pokusy.
Viera?
Žartuješ?
Už len dva pokusy.
- Rodina? - Nie tak, ako toto.
Posledný pokus.
Pozorne si tú vetu prečítaj. Nájdeš v nej odpoveď.
„Nič nie je vzácnejšie ako nezávislosť a sloboda.“
Nič nie je vzácnejšie ako nezávislosť a sloboda.
Nič nie je...
Nič nie je.
Je to „nič“. Odpoveď je nič.
Nič.
Nič nie je vzácnejšie ako nezávislosť a sloboda.
Áno, iste. Ako inak?
Prepáč, že si to vyžadovalo také muky.
Sám som pochopil, že pravdu si uvedomíš
jedine padnutím na dno.
Už ju nevidíš, však?
Predpokladám, že s jazvou odišla aj tvoja prísaha.
Stále je tam, no je ukrytá.
Takúto sentimentálnosť si nesmieme dovoliť, súdruh komisár.
Namiesto toho urobme niečo pozitívne.
Odíďte, kurva.
Nestačí vám, že ste so sebou zobrali aj moju ženu a syna?
Zmiznite, dofrasa!
Nevidíte, že je tu plno?
Zomreli bezdôvodne, to určite!
Vo vojne nik nezomrie bezdôvodne!
- Súdruh! - Otvor.
Teraz choď.
Toho nešťastníka zasiahli bomby posledný deň vojny.
Kvôli bolesti je závislý od morfia.
Ukázalo sa, že je to rovnaký úbožiak ako my.
Mal by som ti niečo povedať.
Mal som pred tebou tajnosti. Nezaslúžiš si to.
Nič mi nehovor. Nechcem to vedieť. Už žiadne priznania.
Tam... ma nútili hovoriť veci, ktorým neverím.
Myslieť na to, čomu neverím.
Je mi jedno, čo ťa prinútili povedať.
Si môj priateľ.
- A... - Chcel som ti povedať, že...
Viem, že za to asi nemôžeš, ale...
Smrdíš. Vieš to?
Na skapatie! Aj v Saigone.
Dokonca už v detstve.
S Manom sme o tebe vymýšľali vtipy. Aj pred druhými.
Napríklad... Čo sa stane, keď vojde do chlievu Japonec, Číňan a Bon?
Utíš to dieťa!
Aký si krásny.
Netušíme, kam smerujeme.
No ďaleko od domova. Viem len to.
Dostaneme sa tam?
Podľa majiteľa lode sú naše šance fifty fifty.
Celkom slušné, tvrdí Bon.
A medzitým píšem.
Každý deň.
Moja prevýchova skončila, no tentoraz
to robím pre seba. Pre nás.
Prepisujem. Spomínam. Začínam odznova.
Preklad titulkov: Alexandra Szalai