Esi kādreiz redzējis rēgu?
Reizēm redzu tos, ko esmu nogalinājis.
Jo viņi domā, ka ir ņēmuši netaisnīgu galu.
Pasaule ir pilna ar tādiem.
Donmuengas starptautiskā lidosta
Bangkoka, Taizeme, 1120 kilometri no Vjetnamas
Vajag taksi, kungs?
Sveicu mājās, dēls.
Atkal piezagāties nemanīts. Joprojām izdodas.
Paskat! Ar atgriešanos, kungi.
Zinu.
Tā nav Vjetnama, bet piezemējāties
pie pašām dzimtās zemes lūpām.
No mājām jūs šķir tikai svaigi sarkanā Laosa.
Bet esat pareizā laika joslā!
Tad aiziet! Laižam fankā!
Bangkokas lidosta
"Laižam fankā."
Visi muļķīgi atkārtojām, norijot šaubas un bailes.
Bet neviens no mums, ieskaitot rēgus, nenojauta, kādā fankā viss notiks.
Beigas.
Nobeigumi ir grūti, vai ne?
Nez kāpēc ir nelāga sajūta, ka recenzijas nebūs labas.
Cik žēl.
Ja tās būtu apmierinošas,
mēs varbūt to piedāvātu komisāra uzmanībai.
Biedri komandant, es jau 12 mēnešus strādāju pie savas atzīšanās!
Kāpēc beidzāt ar neveiksmīgu ainu ar tā sauktajiem rēgiem?
Tie tur bija.
Rēgi ir literāri simboli vai īstas māņticības vaļības?
Es tiem nepajautāju.
Ja godīgi, kā vien iespējams, vairījos ar tiem runāt.
Nevajag beigt ar ierašanos Bangkokā. Vai rēgiem.
Atgriezieties kamerā.
Turpiniet līdz šim brīdim.
Esiet rūpīgs.
"BEIGAS"
Nākamajā rītā viņi mūs kravas auto aizveda līdz ziemeļu robežai.
Man cīņa sākās jau tajā vakarā, "Elles bedrē".
Jau no paša sākuma jutu, kas notiks.
Tā bija kā atvadu ballīte pirms nāvessoda.
Velns un elle.
Ballējiet, puiši. Par visu maksā tēvocis Sems.
Paldies, tēvoci Sem.
Klods zināja, ka gaisā saožu asinis.
Viņš gribēja, lai tās jūtu.
Viņš uz to paļāvās.
Amerikāņu dolārs!
Šī misija... Izredzes taču...
nav tuvu nullei, vai ne?
Nekam šajā pasaulē nav nulles izredzes.
- Protams. - Jā.
Ei, savācies!
Esi gudrāks par citiem.
Turies malā un cīkstēšanos atstāj šmurguļiem, dzirdi?
Gribi zināt, vai operācija izdosies?
Manā pieredzē slepenas operācijas veiksme
atkarīga no tā, cik slepenai tai izdevies palikt.
Piekrīti?
Un joks ir veiksmīgs, ja tas ir smieklīgs.
Nu, kurš teica, ka joka vienīgais mērķis ir smīdināt?
Padodiet to mugursomu.
Es esmu komunists.
Jau vairākus gadus esmu revolūcijas aģents.
Iefiltrējos slepenpolicijā un sūtu ziņas uz Hanoju.
Joprojām ziņoju par reakcionārām darbībām.
Daru visu, lai tās kavētu.
Tas, ka tev dodu šos dokumentus,
pieder pie anti-antirevolucionāras stratēģijas.
Gribi, lai saku, ka arī esmu komunists?
Beidzot esmu godīgs.
Draugs, ko gaidīji?
Tāds ir mūsu darbs.
Mērķis bija Sonijs, ne tu.
- Klod... - Dzer.
- Kas tas ir? - Baktērija, kas te bieži sastopama.
Tuvākajās diennaktīs dramatiski evakuēsi iekšu saturu.
Vainosim cūkgaļu un nūdeles, ko ēd tikai tu.
- Izdzer. - Kāpēc?
Tas ir izstāšanās ceļš.
Izstāsies no spēles, tas mums dos iespēju visu izrunāt.
Kad būsi atzinies visos misēkļos,
redzēsi, ka viegli piedodu sīkus pārkāpumus.
Nolādēts, tā ir vienīgā iespēja.
Dzer.
Ej ellē, vecīt!
Ko tu teici?
Tavas bēres, draugs.
Pag!
Puiši, lūdzu! Rīt būs svarīga diena.
Negribam nepatikšanas. Tikko pasūtīju pinti. Lūdzu.
Izmaksāju. Neesmu tai pieskāries.
Ko darāt? Pretīga izrāde.
Paldies.
Tā jādzer! Redzējāt?
Nomirstam tepat vai skrienot - viss viens.
Liņa, mīļā, uzticies. Jāskrien ātri.
Esat ielenkti! Padodieties!
Nemirstiet velti!
Nē! Nevajag!
Ļauj man iet!
Nē, paliec. Dzīvosim, Bon.
Dzīvosim!
Stulbais ķēms.
Ja tu nebūtu pieskrējis, es te būtu nomiris.
Esat ielenkti! Padodieties!
Nemirstiet velti!
Tavā aprakstā viss izklausās bezcerīgi.
Patiesībā šīs bija tavas vainas izpirkuma sākums.
Grūti neizklausīties bezcerīgi, rakstot no cietumnieka skatpunkta.
Atkārtoju - esi nevis cietumnieks, bet pāraudzināmais.
NEZINĀMA VIETA VJETNAMĀ
Gribu runāt ar augstākstāvošu virsnieku.
Neviens nestāv augstāk par citiem.
Viena no mācībām, ko te apgūsi.
Es pabeidzu.
Te prasa manu dienesta pakāpi "marionešu armijā",
bet es biju Vjetnamas republikas armijas virsnieks.
Bon, nevajag.
Te prasa, lai uzskaitu tos, ko esmu noslepkavojis,
bet neesmu nogalinājis nevienu.
Tātad esmu beidzis.
Kāpēc iekļāvi šo ainu?
Liec mums izskatīties pēc cietsirdīgiem varmākām.
Ņem ārā visu sadaļu.
Atzīšanās beigsies ar ierašanos šajā nometnē,
vainas izpirkuma solījumu.
Vēl labāk - ar brīdi, kad padevies gūstā.
Tas komisāram patiks.
Patiesa triumfa mirklis.
Tu sasniedzi savu mērķi. Abi dzīvi nonācāt gūstā.
Domāju, komisāru interesēs, kas notika pēc tam.
Varbūt neviens nestāv augstāk, bet kāds taču ir priekšnieks.
Kāpēc traucē manu miegu?
Atceries: elektrības šķērdēšana ir apgrūtinājums mūsu sistēmai.
Nevelc garumā.
Saprotu, ko gribi pateikt.
Gribi nobeigt atzīšanos ar mūsu tikšanās brīdi, vai ne?
Biju domājis rakstīt vēl vairāk.
Es esmu komunists.
Jau vairākus gadus esmu aģents. Kalpoju revolūcijai.
Iefiltrējos slepenpolicijā...
Vai tam būtu jāattaisno uzbrukums mūsu biedram sardzes postenī?
Tu tiksi sodīts.
Tieši es ziņoju par ienaidnieka izlūkvienību,
kas vakar ienāca mūsu zemē.
Ja tas ir tiesa, kādēļ te ieradies viens pats?
Bija liela iespēja, ka tevi nošaus kaujā.
Piecelies.
Biedrs komisārs.
Nākat vēlā vakara stundā.
Jums jārūpējas par savu veselību, biedri.
Kāpēc nācu?
Nācu aizstāvēt draugu.
Liksim viņam rakstīt atzīšanos.
Piekrītu.
Jums neviens neizspruks, biedri komisār.
Lieciet viņu vieninieku kamerā, ja nu izrādās, ka patiešām mūsu pusē.
Ja sāksies runas, citi pāraudzināmie mēģinās nogalināt.
Raksti patiesību,
jo tev par labu vai sliktu var runāt tas,
par ko tu pat neiedomātos.
Raksti precīzi, jo laika mums ir vairāk, nekā vajag.
"Esmu spiegs, rēgs, okšķeris, cilvēks ar divām sejām."
Kāpēc joprojām man pretojies, pat pēc tik ilga laika?
Kopš tās dienas pagājis gads.
Tā komisāram nederēs?
Kāpēc neēd?
Mēģini izsvērt, vai nebūtu labāk izrādīt,
ka jūties vainīgs par biedra nāvi?
Ļaujiet mēģināt pārrakstīt.
Lai paliek.
Gribat teikt, ka esmu pabeidzis?
Pabeidzi. Pagātnē.
Sākot ar šo brīdi, pāraudzināšana pāriet tagadnē.
Kāpēc viņi tā skatās?
Pat aplaudētu, ja būtu atļauts.
Ko izdarīju?
Izdzīvoji.
Vienu gadu viennīcā.
Mans draugs, arī tu izdzīvoji.
Ei.
Izskatās, ka viņi nav salauzuši tavu cīņas garu.
Vēl tālu līdz tavam līmenim.
Kā zini, ko esmu izcietis?
Novecoji divtik ātri kā pārējie, Viss-pa-divi.
Labrīt, audzināmie.
Šodien turpināsim no vietas, kur beidzām vakar.
Runāsim par korelāciju starp Revolūciju un Indivīdu.
Kā atgādinājis tēvocis Ho,
vecās sabiedrības sliktākā un bīstamākā palieka ir Individuālisms.
Tas ir pretrunā ar revolucionāro morāli.
Kāpēc viņš tā izskatās?
Baidās, ka vairs nebijāsim, ja atklās savu seju.
Daži runā, ka neesot pietiekami tīru asiņu, lai vadītu mūsu domas.
Turpretim Individuālisms ir nodevīgs,
jo pamudina uz nošķiršanos. Visi zinām, ka ir vieglāk...
Mēs visi ēdam kā indivīdi!
Kā kolektīvisms var darboties organizācijā,
kas skopojas ar uzturdevām
un liek indivīdiem cīnīties par savu tiesu?
Prieks tevi redzēt, draugs.
Vediet audzināmo Bonu uz atejām,
kur viņš var šķirot kompostu maniokas laukiem.
Atcerieties, Ho teica,
ka kritika un paškritika ir pastāvīga vajadzība,
tāpat kā cilvēkam vajag gaisu.
Lūdzu, turpiniet ēst.
Biedri komandant,
jūs kļūdījāties.
Citāts, uz kuru atsaucāties, patiesībā ir Staļina, ne tēvoča Ho.
Paldies... par tavu erudīciju.
Gaidīšu turpinājumu komisāra lekcijai par šīsdienas tēmu,
bet, ja drīkstu,
gribētu ar viņu dalīties skaistākajā teikumā, ko zinu.
Tas definē korelāciju starp indivīdu un viņa kopienu.
Vai drīkstu?
- Turpini. - Paldies.
Otrā pāraudzināmā sods bija par maigu.
Lieciet izolatorā un šo pāraudzināmo sūtiet pie manis.
Tagad ar tevi ir cauri.
"The Isley Brothers"
Visi manas atzīšanās melnraksti...
Tie visi ir šeit...
Es tos visus izlasīju.
Komandants teica, ka tie nav derīgi jūsu acīm.
Viņš teica, ka pāraudzināmie ar tiem slauka savas pēcpuses.
Varēji iedomāties, ka nosargāšu nesaskrambātas?
Pa visu šo laiku.
Kā...?
Tas notika Atbrīvošanas dienā.
Svētku brīdī.
Ģenerālim Fu bija jāizrauj zobs.
Mājupceļā redzēju,
kā pāri tiltam tuvojas atbrīvotāju armijas tanki.
Teju nespēju novaldīt prieku.
Tad ieraudzīju, kā tuvojas "Phantom" lidaparāts.
Augstu, lai izvairītos no šāviņiem.
Tik augstu, ka nodomāju, ka viņš nekad tiem netrāpīs.
Un viņš netrāpīja.
Napalma kravu tas uzmeta man.
Skatījos, kā tas krīt kā palēninājumā.
Tas bija... nu, saproti...
apgrūtinoši.
Tāpēc manas atbildes reizēm tā aizkavējās.
Kāpēc vēstulē neko nerakstīji?
Un ko tu darītu? Atsūtītu kādas amerikāņu zāles?
Virspusēji
mūsu mājās viss ir citādi, nekā iztēlojos.
Teicu, lai neatgriezies!
Saki, ka esi aģents. Vīrs ar divām sejām.
Jā, tā ir. Bet es saku, ka esi dubultaģents.
Ziņoji arī Amerikai par mūsu pusi, vai ne?
Atzīsties. Laiks patiesībai.
Atzīstu,
ka neesmu bijis pilnīgi godīgs.
Es visu šo gadu esmu noklusējis faktu,
ka esat idiots bez vismazākās intelekta dzirksts.
Piedodiet.
Nedomājam, ka tava atzīšanās ir melīga.
Bet tu daudz ko noklusēji.
Mēs tevi neapsūdzam tīšā maldināšanā.
Tev jāatceras, ko esi aizmirsis.
To, kas aizmirsts, nevar atcerēties, nejēga!
"Aizmirst" ir "neatcerēties"!
Tāpēc esam te - palīdzēt.
Biedri mediķi?
Biedri, uzklausiet mani.
Sveiks. Jauki, ka pievienojies.
Vēl īsti nē.
Bet drīz vēlēsies, kaut būtu.
Es jau gribu.
Pagājušas jau trīs dienas. Trīs!
Vai zināt, cik elektrības te izniekojām?
Atceraties, ka braucu uz Politbiroju pēc divām dienām?
Pirms tam visu gribētu nokārtot.
Viņš ir kā mandarīns ar biezu mizu.
Jāuzasina nagi, lai tiktu pie sulas.
Lūdzu.
Vismaz izslēdziet gaismas.
To mēs nevaram.
Tev jāredz.
Viņš nekad neredzēs,
lai cik spoža būtu gaisma.
Viņš pārāk ilgi ir dzīvojis pazemē.
Viņš ir neglābjami akls.
Ak, cik daudz elektrības...
Lūdzu, palīdzi man.
Tu lasīji manu atzīšanos.
Aprakstīji, ka sūtīji starp rindiņām iešifrētas ziņas.
Es gribu ko citu - starp rindiņām paslēptās atmiņas.
Vai atceries, ko esi atcerējies nepareizi?
Nav īstais brīdis jokot...
Elektriskais zutis.
Ei, mans draugs.
Ikreiz, kad esi te iemetis, nāc mani apraudzīt.
Žēl, bet nevaru apmierināt tavas sadistiskās dziņas.
Esmu iemīļojis šo sūda vietu.
Nav jāapsēžas, lai pakakātu. Nav pat jānovelk apakšbikses.
Ei, draugs...
Taupi spēkus.
Kā varēji man to nodarīt?
Ko tad?
Turēt tevi pie dzīvības?
Neviens labprātīgi šajā elles bedrē nelien.
Bet es pieteicos uz šo vietu, kad uzzināju, ka abi te esat.
Darīju visu iespējamo,
lai aiztaupītu jums liekas sāpes.
Bet manai varai ir robežas.
Partija mūs vēro.
Un tu īsti nepalīdzi.
Pierādīju, ka esmu īsts revolucionārs.
Ne jau mani tev jāpārliecina.
Pārliecini komandantu.
Bet tu esi viņa priekšnieks.
Revolucionāriem citam no cita ir iedzītas bailes.
Paldies.
Viņš mani var nosūdzēt par pienākuma nepildīšanu.
Bet es visā atzinos.
Vienmēr ir vēl kas, ko atzīt.
Tāda ir atzīšanās daba.
Spēlē savu lomu labi,
jo es spēlēšu savējo.
Atceries.
Cepumi
Puscilvēks! Puspakaļa!
Bastards.
Netīrais bastards.
Mamm...
Kas ir mans tēvs?
Kāpēc esmu puscilvēks?
Vai gribi dzirdēt noslēpumu?
Tev un man ir vienas acis.
Skaties...
Vai gribi?
Varu atnest, cik vēlies.
Cik gribi. Ik mēnesi.
Katru mēnesi.
- Ja nevienam neteiksi. - Ja nevienam neteiksi.
Darīsi tā?
- Vari būt liels zēns... - ...un glabāt noslēpumu?
Es taču teicu!
- Problēma: tev ir kauli. - Mums nav.
Atbrīvosimies no kauliem.
Celies.
Viņa gaida.
"Viņa?"
Aiziet!
Ā, sveiks. Gribi iedzert?
Man ir kaut kas, kas remdētu tavas sāpes.
"Tu dabūsi galu! Skrien!"
Šī ir 16 mm versija, domāta izrādīšanai lidmašīnās,
bet gluži skatāma.
Modina atmiņas?
Ņem. Īpašs rekvizīts, kuru sagatavoju šai ainai.
Bija jāskatās vēl un vēl,
lai izsekotu veidiem, kādos nogalina Bonu.
Vai ir daudz vjetnamiešu teksta?
Izskatās, ka Damianoss centies pildīt solīto.
Godīgi sakot, man Damianoss ir iepaticies.
Filma ir mēsls, bet tikai mūsu skatījumā.
Viņš ir amerikānis. No amerikāņa viedokļa...
diezgan progresīva.
Un tomēr...
šādas ainas mums ir teju neizturami skatīties.
"Būsi mana karaliene. Mums būs bērni."
"Ceļos!"
Vai tas tev kaut ko atgādina?
Atrodi.
Atceries.
Atjēdzies.
"Jā, tieši tā."
Drīz pienāks diena, kad Saigona kritīs.
Un jūs, visi nodevēji, kas savās mājās ienesuši čūsku,
kritīsiet ceļos un lūgsieties pēc gļēvuļu reisa pāro robežai.
Bet arī tad neļausim aizbēgt!
Mūsu "katjušu" raķetes debesīs jūs panāks,
uzšķērdīs jūsu kara lidmašīnu,
izceps jūs kā pildītas cūku zarnas!
Labi, paspēlēsimies.
Te ir karsti.
Manuprāt, tas nav vajadzīgs.
Nav vajadzīgs, bet tam jānotiek.
Tam nav jānotiek. Dodiet man stundu divatā ar viņu.
Viņš tikai grib pirmais ņemt viņu priekšā.
Ko tikko teicāt, seržant? Atkārtojiet.
- Es tikai pajokoju. - Mērglis!
Šķiet, nabadzītei derētu arī padzerties.
Kā jums šķiet, kapteini?
Dosim viņai to, ko lūdz?
Vēlreiz - kas tev iedeva filmiņu?
- Ko tu redzēji? - Visu.
Stāsti.
Viņš grūda pudeli dziļāk, līdz viņas žoklis bija nostiepts,
un asinis plūda no viņas pārplēstās lūpas.
Tas bija neizturami.
Biju pārbijies, ka viņas pārplēstā lūpa
izlaidīs manu vārdu.
Jeb drīzāk... Patiesībā nespēju izturēt to, ka...
Jums būtu jāapmainās, jāizlasa vienam otra atzīšanās.
Viņa nav tik laba rakstniece kā tu, bet ir labāka spiedze.
Viņa spēja visu izturēt, neatklājot, ka esi spiegs.
Kā teiksi?
Tava atzīšanās nebija gluži precīza, vai ne?
Nē.
Tā nebija viņas mute, vai ne?
Nē.
Bet es... Bet es...
Seržant, ko teicāt? Atkārtojiet!
Es tikai pajokoju.
Lūdzu, neizliecies, ka esi labāks.
Pareizi.
Bet es atgriezos savā vietā.
Kāpēc esi šajā nometnē?
Jau divus gadus meklēju atbildi uz šo jautājumu.
Neuzrakstīji ne vārdu pret mani.
Gribēju ticēt, ka noslēpums, kuru sargāju, ir vērtīgs.
Droši vien biji ļoti vīlusies, atrodot savu atbildi manī?
Man vairs nekas nespēj sagādāt vilšanos.
Atsauc atmiņā reizi, kad Bons izkāvās ar trim piedzērušiem kājniekiem.
Alus dārzā. Mūsu pēdējā dienā...
Tas nav amerikāņu alus.
Tagad pie varas esam mēs.
Nevajag amerikāņus vai francūžus, kas drāž.
Paši sevi itin labi varam.
Ej sēdēt tur. Šī, tumšākā vieta, ir mana.
Vienīgā vieta, kur nemeklētu komandanta vīri.
Muļķi, vajag taču domāt, kam lūdz uzņemt bildi.
Redzi, kā fokusā ir fons?
Varbūt tā ir majora estētiskā izvēle,
lai paustu spriedzi starp indivīdu un vidi, kurā atrodas.
Atkal šis cinisms!
Un pretenciozā attieksme! Tieši tāpēc komandants tev neuzticas.
Runā mūsu valodā tā, it kā tulkota no angļu mēles.
Varētu derēt, ka sapņos tava māte runā angliski.
Tu tagad domā angliski!
Saki, kā tev šķiet: vai nekas nav dārgāks?
"Nekas nav dārgāks par neatkarību un brīvību."
Kā tu to domā? Nē, nav.
Tiešām? Nekas nav dārgāks?
Piemēram... laime?
Ja tāda vispār ir.
- Mīlestība? - Nopietni?
- Pat ne nauda? - Nekad.
Tev tiešām nav nekā dārgāka?
Tiešām? Padomā labi, draugs. Kaut kas tomēr ir dārgāks.
Protams, nē!
Esmu upurējis visu savas zemes neatkarībai un brīvībai!
Saki, ka kaut kas ir dārgāks?
Kā tu tā vari teikt?
Pāraudzināšana būs pabeigta vien tad, kad izturēsi šo pārbaudījumu.
Ļaušu minēt trīs reizes.
Pārliecība?
Tu joko?
Palika divas reizes.
- Ģimene? - Ne tā, kā šis.
Pēdējā iespēja.
Uzmanīgi izlasi teikumu. Tajā slēpjas atbilde.
"Nekas nav dārgāks par neatkarību un brīvību."
Nekas nav dārgāks par neatkarību un brīvību.
Nekas...
Nekas.
Nekas. Atbilde ir nekas.
Nekas.
Dārgāks par neatkarību un brīvību ir "nekas".
Jā, protams. Kas vēl?
Piedod, ka mācība... bija tik mokoša.
Pats iemācījos, ka tas, ko patiešām gribi iemācīties,
jāmācās caur grūtībām.
Vairs nevar redzēt, vai ne?
Pieņemu, ka tāpat izdzisis arī pats zvērests.
Tas vēl ir turpat, dziļi apslēpts.
Mums ir liegta šāda sentimentalitāte, biedri komisār.
Tā vietā izvēlēsimies pozitīvu rīcību.
Tinieties prom, velns un elle.
Vai nepietika ar to, ka savācāt manu sievu un dēlu?
Nolādēts, pazūdiet!
Vai neredzat, ka tev nav vietas?
Miruši bez taisnības. Kā tad.
Tas ir karš! Neviena nāve nav taisnīga!
- Biedri! - Atveriet.
Tagad varat iet.
Kaut kāds nabaga nelga. Iekļuva bombardēšanā kara pēdējā dienā.
Joprojām ne dienu nespēj iztikt bez morfija.
Izrādās, maita ir tikpat nožēlojams, kā mēs.
Man tev daudz kas jāpastāsta.
Man no tevis bija noslēpumi. Un tu neesi pelnījis tādu...
Neko nestāsti. Negribu zināt. Vairs nekādu atzīšanos.
Tur, iekšā... viņi man lika teikt to, kam es neticu.
Domāt to, kam neticu.
Man vienalga, ko tevi tur piespieda pateikt.
Tu esi mans draugs.
- Un... - Es tev gribēju pateikt, ka...
Zinu, vairs neko nevar iesākt, bet...
Tu smirdi. Zināji?
Bet nopietni. Tā bija jau Saigonā.
Pat tad, kad bijām mazi.
Mēs ar manu vienmēr kopā ar citiem par to jokojām.
Piemēram, kas notiek, kad cūku kūtī ieiet japānis, ķīnietis un Bons?
Apklusiniet bērnu!
Tu esi glīts zēns.
Galamērķis? Kas zina, kur tas būs.
Tālu no mājām. Tas ir viss, ko zinu.
Vai nonāksim galā?
Laivinieks saka, ka izredzes ir 50 pret 50.
Bons saka, diezgan labas izredzes.
Par spīti visam, nepiekāpjoties nekam,
joprojām esmu revolucionārs.
Mana pāraudzināšana galā, bet turpinu rakstīt katru dienu.
Šoreiz pats sev. Mums.
Pārrakstu. Pārdzīvoju. Pāršķiru jaunu lapu.
Subtitrus tulkoja: Anita Baumane