Ar esi matęs vaiduoklį?
Kartais regiu žmonių, kuriuos nužudžiau, vaiduoklius.
Nes jie mano, kad mirė be teisingumo.
Pasaulis jų pilnas.
DON MUEANG ORO UOSTAS
BANKOKAS, TAILANDAS 1100 KM NUO VIETNAMO
Pone, gal reikia taksi?
Sveikas sugrįžęs namo.
Jūsų prisėlinimo strategija vis dar puikiai veikia.
Tik pažiūrėkit! Ponai, sveiki sugrįžę namo.
Žinau, žinau.
Čia ne Vietnamas, bet jūs nusileidot
visai šalia savo gimtinės.
Tereikia kirst neseniai komunistiniu tapusį Laosą.
Bet jūs jau tinkamoj laiko juostoj!
Eime, metas pašėlti. Nagi!
BANKOKO ORO UOSTAS
"Pašėlkim."
Visi nebyliai sutikom, pamiršę abejones ir baimę.
Bet nė vienas iš mūsų, įskaitant ir vaiduoklius, tokių šėlionių nesitikėjom.
Pabaiga.
Sunku viską užbaigt, tiesa?
Ir kodėl aš nujaučiu, kad atsiliepimai nebus geri?
Kaip gaila.
Jei pasakojimas būtų patenkinamas,
būtume jį pateikę Komisaro vertinimui.
Drauge Komendante, aš jau 12 mėn. rašau savo prisipažinimą!
Kodėl užbaigi su tokia apgailėtina istorija apie pramanytus vaiduoklius?
Jie ten buvo.
Tie vaiduokliai - tai literatūrinis simbolis ar tiesiog prietaras?
Aš jų to neklausiau.
Jei atvirai, tai kaip įmanydamas vengiau su jais kalbėt.
Nederėtų užbaigt atvykimu į Bankoką. Ar vaiduokliais.
Grįžk į savo kambarį.
Parašyk viską iki pat dabarties.
Kruopščiai.
PABAIGA
Kitą rytą mus nuvežė prie šiaurinės sienos.
Bet man kova prasidėjo tą vakarą "Hellhole" klube.
Nuo pat pradžių jaučiau, kur viskas linksta.
Tai buvo lyg atsisveikinimo vakarėlis nuteistiems myriop.
Po paraliais.
Vaikinai, šįvakar pasilinksminkit. Dėdė Semas viską apmokės.
- Ačiū dėdei Semui. - Ačiū dėdei Semui.
Ačiū dėdei Semui.
Klodas suprato, kad užuodžiu kraują.
Jis to ir siekė.
To tikėjosi.
Amerikietiškas doleris!
Ta misija... Juk jos sėkmės tikimybė
nėra lygi nuliui?
Pasauly nulinės sėkmės tikimybės nebūna.
- Žinoma. Taip... - Taip.
Ei, susiimk.
Tu gudresnis už kitus.
Tegu tie vėplos kovoja, tu nesivelk. Ar aišku?
Tau įdomu, ar ši operacija pavyks.
Iš patirties žinau, kad slaptos operacijos sėkmė
priklauso nuo to, kaip slaptai pavyksta ją atlikt.
Ar sutinki?
Kaip ir pokšto sėkmė priklauso nuo jo juokingumo.
Kas sakė, kad vienintelis pokšto tikslas - tave prajuokint?
Paduok tą kuprinę.
Aš esu komunistas.
Daug metų esu revoliucijos agentas.
Infiltravausi į Slaptąją policiją ir siunčiau informaciją Hanojui.
Net ir dabar raportuoju apie priešišką veiklą.
Ir darau viską, kad ją sustabdyčiau.
Daviau tau tuos dokumentus,
nes tai - mano anti-antirevoliucinė strategija.
Nori, kad prisipažinčiau esąs komunistas.
Pirmąkart kalbu nuoširdžiai.
Vaikine, o ko tu tikėjais?
Toks mūsų darbas.
Taikinys buvo Sonis, ne tu.
- Paklausyk, Klodai... - Gerk.
- Kas čia? - Šiam krašte dažnai randamos bakterijos.
48 val. gan smarkiai tuštinsies pro abu galus.
Sakysim, kad dėl tų makaronų su kiauliena, kuriuos valgei tik tu.
- Gerk. - Kodėl turėčiau?
Nes suteikiu tau išeitį.
Tu negalėsi vykdyt misijos, tuomet laisvai pasikalbėsim.
Kai prisipažinsi apie visus savo nuklydimus,
suprasi, kad aš moku atleist nedidelius nusižengimus.
Po velnių, čia vienintelis tavo šansas.
Gerk.
Eik velniop!
Ką pasakei?
Vaikine, tau galas.
Palaukit, palaukit.
Vaikinai, baikit. Juk rytoj - svarbi diena.
Bėdų nenorim. Aš ką tik užsisakiau šio alaus. Baikit.
Aš vaišinu. Nė nepaliečiau jo.
Ką jūs išdarinėjat? Baisu žiūrėt.
Ačiū.
Štai, kaip reikia gert. Matėt?
Koks skirtumas ar žūsim čia, ar bėgdami.
Lin, mano mieloji, pasikliauk manim. Turim bėgt labai greit.
Jūs apsupti! Pasiduokit!
Žūsit perniek!
Ne, nereikia!
Paleisk mane!
Ne, bičiuli, baik. Bonai, likim gyvi.
Likim gyvi.
Kvailas niekšas.
Jei nebūtum ėjęs kartu, aš būčiau čia žuvęs.
Jūs apsupti! Pasiduokit!
Žūsit perniek!
Tavo apibūdinimas kupinas nevilties,
nors iš tiesų čia buvo tavo kaltės išpirkimo pradžia.
Sunku neprarast vilties, kai esi belaisvis.
Vis kartoju, kad tu ne belaisvis, o ugdytinis.
NEŽINOMA VIETA VIETNAMAS
Ar galėčiau pasikalbėt su jūsų vadovu?
Už mane viršesnio žmogaus čia nėra.
Čia viena iš pamokų, kurias čia išmoksi.
Aš baigiau.
Čia klausia mano rango "marionečių armijoj".
Bet aš buvau Vietnamo respublikos armijos karininkas.
Bonai, nereikia.
Turiu išvardint nužudytus žmones, bet aš nieko nežudžiau,
tik sumautus komunistus.
Tad jau užpildžiau.
Kodėl įtraukei šią sceną?
Atrodo, kad mes žvėriškai žiaurūs.
Šią dalį išbrauk.
Tavo prisipažinimas turėtų baigtis atvykimu į stovyklą
ir pažadu išpirkt kaltę.
Arba dar geriau - užbaik ta akimirka, kai pasidavei.
Komisarai nori tą matyt.
Tai tikros pergalės akimirka.
Tu pasiekei tikslą. Jus abu sučiupo gyvus.
Manau, kad komisarui bus įdomu sužinot, kas vyko toliau.
Gal viršesnių čia ir nėra, bet kažkas jums vadovauja.
Kodėl trukdai man miegot?
Turėk omeny, kad toks elektros švaistymas - našta mūsų sistemai.
Neišsiplėsk.
Dabar suprantu, ko sieki.
Nori užbaigt prisipažinimą mudviejų susitikimu, tiesa?
Ketinau dar šiek tiek pridėt.
Aš komunistas.
Daug metų dirbu revoliucijos agentu.
Aš infiltravausi į Slaptąją policiją...
Bandai pateisint smurtą prieš mūsų draugą areštinėj?
Tu būsi nubaustas.
Aš pranešiau apie priešo žvalgybos būrį,
vakar atvykusį į mūsų gimtinę.
Jei tai tiesa, tai kodėl atvykai čia vienas?
Nemaža tikimybė, kad kovoje mane būtų nušovę.
Stokis.
Čia draugas Komisaras.
Taip vėlai atvykot.
Drauge, turit rūpintis savo sveikata.
Kodėl aš atvykau čia?
Kad apsaugočiau savo draugą.
Tegu jis parašo prisipažinimą.
Sutinku.
Drauge Komisare, pro jus nieks nepraslys.
Atskirkit jį. Gal paaiškės, kad jis tikrai mūsų pusėj.
Jei pasklis kalbos, kiti ugdytiniai bandys jį nužudyt.
Rašyk tiesą,
nes tavo istoriją įrodyti ar paneigti
gali visai kiti faktai, nei tu manai.
Rašyk tiksliai, nes laiko turim į valias.
Aš esu šnipas, tyli kiaulė, kurmis, dviveidis.
Kodėl net ir po tiek laiko vis tiek man priešinies?
Nuo tos dienos prabėgo metai.
Jis netinka Komisarui?
Kodėl nevalgai?
Svarstai, kad gal bus geriau,
jei pademonstruosi sąžinės graužatį dėl draugo mirties?
Pabandysiu pataisyti.
Palik.
Tai jau viskas?
Su praeitim baigta.
Nuo šiol perauklėjimas vyks dabarty.
Ko jie spokso?
Jei būtų leista, jie paplotų.
Ką aš padariau?
Tu likai gyvas.
Metai vienutėje.
Mano drauge, ir tu likai gyvas.
Panašu, kad jie nepalaužė tavo kovotoj dvasios.
Iki tavęs man dar toli.
Iš kur žinai, ką man teko ištvert?
Tu pasenai dvigubai greičiau už kitus.
Labas rytas, auklėtiniai.
Šiandien pratęsime tą, ką vakar pradėjome.
Pasikalbėsime apie sąsajas tarp revoliucijos ir individo.
Kaip Dėdė Ho mums priminė,
blogiausia ir pavojingiausia senosios visuomenės liekana yra individualizmas.
Jis prieštarauja revoliucinei moralei.
Kodėl jis su kauke?
Jie bijo, kad jei pamatysim jo veidą, tau mūsų pagarba sumažės.
Kai kas sako, kad jis nepakankamai tyras, kad galėtų mums vadovaut.
O individualizmas yra klastingas,
nes skatina blogai elgtis. Visi žinom, kad lengviau...
Mes visi valgom kaip individai!
Tai kaip veikia kolektyvizmas
organizacijoj, kuri mažina mūsų porcijas
ir verčia individus kovot už save?
Drauge, džiaugiuos tave matydamas.
Veskit auklėtinį Boną į išvietę,
kur jis galės kasti kompostą į manijokų laukus.
Prisiminkit Dėdės Ho žodžius,
kad kritika ir savikritika yra būtina,
visai kaip žmogui būtinas oras.
Galite toliau valgyti.
Drauge Komendante.
Padarėt klaidą.
Jūsų pasakyta citata yra ne Dėdės Ho, o Stalino.
Ačiū tau už erudiciją.
Nekantrauju išgirst, ką dar Komisaras pasakys šiandienos tema,
bet, jei galiu,
norėčiau jam pasakyt gražiausią man žinomą sakinį,
apibūdinantį sąsają tarp individo ir jo bendruomenės.
Ar galiu?
- Prašom. - Ačiū.
Kitam auklėtiniui skirta bausmė buvo per švelni.
Uždarykit jį į skylę. O šį auklėtinį atsiųskit pas mane.
Vaikine, dabar tau galas!
Visi mano prisipažinimo juodraščiai.
Jie visi čia.
Visus juos perskaičiau.
Komendantas sakė, kad jie jums dar netinkami.
Jis sakė, kad mano rankraščiais kiti auklėtiniai šluostosi užpakalius.
Ar galėjai pamanyt, kad išsaugosiu jas nesubraižytas
po tiek laiko?
Kaip?...
Tai įvyko Išlaisvinimo dieną.
Šventės metu.
Turėjau ištraukti generolui Phu dantį
ir jau važiavau namo,
kai pamačiau išlaisvinimo armijos tankus, važiuojančius per tiltą.
Iš džiaugsmo nesitvėriau savam kaily.
Bet tuomet pamačiau besiartinantį Phantom naikintuvą,
skrendantį aukštai, kad išvengtų ugnies.
Taip aukštai, kad maniau, kad jis į juos nepataikys.
Ir nepataikė.
Jis numetė ant manęs napalmo bombą.
Sulėtintai stebėjau, kaip ji krenta.
Tai buvo...
našta.
Todėl kartais užtrukdavau su atsakymu.
Kodėl nepaaiškinai laiške?
Ką tu būtum padaręs? Atsiuntęs man amerikietiškų vaistų?
Iš pirmo žvilgsnio,
viskas mūsų gimtinėj yra kitaip, nei įsivaizdavau.
Liepiau tau negrįžt.
Sakai, kad esi agentas. Dviveidis.
- Taip, teisingai. - O aš sakau, kad tu - dvigubas agentas.
Juk ir tu papasakojai apie mus Amerikai, tiesa?
Na, metas pasakyti tiesą.
Aš prisipažįstu...
Nebuvau visiškai atviras.
Visus metus nuo jūsų slėpiau faktą, kad...
esat mulkis, neturintis nė kruopelytės smegenų.
Atsiprašau.
Nemanom, kad savo prisipažinime melavai.
Bet papasakojai ne viską.
Nekaltinam tavęs tyčiniu klaidinimu.
Turi prisiminti, ką pamiršai.
Kvaily, neįmanoma prisiminti to, ką pamiršai.
"Pamiršti" reiškia, kad negali prisimint.
Todėl mes padėsim.
Drauge daktare...
Ei, drauge, paklausyk manęs...
Sveikas. Kaip smagu, kad prisijungei.
Jis dar neprisijungė?
Neabejoju, kad jau tuoj jis panorės prisijungt.
Jau noriu.
Jau prabėgo trys dienos. Trys.
Drauge, ar žinai, kiek elektros čia iššvaistom?
Ar pameni, kad poryt turiu vykt į politbiurą?
Norėčiau prieš kelionę užbaigt šį reikalą.
Jo protas - kaip mandarinas stora žievele.
Turim nusmailint nagus, kad pasiektume sultis.
Meldžiu...
Bent jau išjunkit šviesą.
To padaryt negalim.
Tu turi matyt.
Jis niekad nematys.
Net jei įjungtume visas pasaulio šviesas.
Jis per ilgai prabuvo po žeme.
Jis visiškai aklas.
Vaje, tiek elektros...
Meldžiu, padėk man.
Juk skaitėt mano prisipažinimą.
Tu pasakoji, kaip tarp eilučių rašei užkoduotas žinutes.
Bet aš noriu taro eilučių paslėptų prisiminimų.
Ar jau prisimeni, ką buvai pamiršęs?
Paklausykit, dabar ne metas juokams.
Elektrinis ungurys.
Ei, mano drauge!
Kaskart, kai mane čia atsiunti, užsuki aplankyt.
Gaila, kad negaliu patekint tavo sadistinių pomėgių.
Ši skylė man jau pradeda patikt.
Nė nereikia atsisėt, kad nusituštinčiau. Nė nereikia nusimaut apatinių.
Ei, drauge...
Taupyk energiją.
Kaip tu galėjai šitaip su manim pasielgt?
Kaip?
Palikt gyvą?
Nieks nenori dirbt šioj skylėj.
Bet aš pasisiūliau, kai sužinojau, kad judu atsiuntė čia.
Dariau viską, ką galėjau,
kad apsaugočiau tave nuo perdėto skausmo.
Bet mano valdžia nėra beribė.
Partija stebi.
O tu visai nepadedi.
Aš įrodžiau, kad esu tikras revoliucionierius.
Įtikint reikia ne mane.
O Komendantą.
Bet juk tu jam vadovauji.
Revoliucionieriai vieni kitiems jaučia įgimtą baimę.
Ačiū.
Jis galėtų pranešt, kad išsisukinėju nuo savo pareigų.
Bet aš viską prisipažinau.
Visad yra dar kas nors.
Tokia prisipažinimo esmė.
Verčiau puikiai atlik savo vaidmenį.
O aš atliksiu savąjį.
Prisimink.
Mišrūnas su 13 šiknaskylių!
Niekšas!
Bjaurus pavainikis!
Mama...
Kas mano tėvas?
Kodėl aš mišrūnas?
Ar nori sužinot paslaptį?
Mudviejų akys tokios pat.
Žiūrėk...
Gal norėtum sausainio?
Galiu atnešt kiek tik nori.
Kiek tik nori, kiekvieną mėnesį.
Kiekvieną mėnesį.
Jei niekam nesakysi.
Ar galėtum?
- Ar būsi didelis berniukas... - Ir saugosi paslaptį?
Matai? Ką aš tau sakiau...
- Tavo bėda - kaulai. - Mes jų neturim.
Tai atsikratykim tų kaulų.
Pirmyn.
Ji laukia.
"Ji"?
Pirmyn, pirmyn!
Labas. Gal nori išgert?
Turiu kai ką, kas numalšins tavo troškulį.
Tu žūsi! Keliauk!
Čia tik 16 mm versija, skirta žiūrėjimui lėktuvuose,
bet tinkama ir čia.
Sugrįžo prisiminimai?
Imk, paruošiau specialiai šiai scenai.
Žiūrėjau ją daugybę kartų,
kad pamatyčiau visus būdus, kuriais Bonas buvo nužudytas.
Ar vietnamietiško teksto daug?
Panašu, kad Damianosas stengėsi tesėti tau duotą pažadą.
Jei atvirai, tai jis man ėmė patikt.
Šis filmas niekam tikęs, bet tik mums...
Jis amerikietis, o kaip amerikiečiams...
jis gan progresyvus.
Vis tiek...
mums stebėt tokias scenas beveik nepakeliama.
...tu būsi mano karalienė. Taip, mes susilauksim vaikų.
Ant kelių!
Ką nors primena?
Prisimink.
Susigrąžink.
Atsiimk.
Taip, teisingai.
Netrukus išauš diena, kai Saigonas žlugs
ir visi jūs, išdavikai, atnešę gyvatę į savo namus,
pulsit ant kelių, maldausit leist jums iš čia pasprukti.
Bet net ir tada mes jūsų nepaleisim.
Mūsų Katiušos raketos pasivys jus
ir sudraskys jūsų karo lėktuvus į gabalus.
Ir iškeps jus kaip farširuotus paršelius.
Gerai, pažaiskim.
Čia karšta.
Nemanau, kad tai būtina.
Nebūtina, bet tai įvyks.
To nereikia! Palikit mane su ja valandai.
Jis tiesiog nori pirmas su ja pasilinksmint.
Seržante! Ką tu pasakei? Pakartok!
- Aš tik pajuokavau. - Bjaurybe!
Tai vargšelei reiktų išgert.
Ką manai, kapitone?
Gal duokim tai, ko ji prašo?
Klausiu dar kartą. Kas tau davė tą fotojuostelę?
- Ką tu matei? - Viską.
Papasakok.
Jis grūdo butelį gilyn, kol jos žandikaulis įsitempė
ir sužeista lūpa ėmė kraujuot.
Negalėjau žiūrėt.
Bijojau, kad jos sužeistos lūpos
ištars mano vardą.
Bet iš tiesų... Negalėjau ištvert...
Judu susikeiskit ir perskaitykit viens kito.
Ji rašo ne taip gerai kaip tu, bet yra geresnė šnipė.
Ji viską ištvėrė neatskleisdama, kad tu esi šnipas.
Ką pasakysi?
Tavo prisipažinimas buvo ne visai tikslus, tiesa?
Ne.
Tai buvo ne jos burna, tiesa?
Ne.
Bet aš...
Seržante, ką pasakei? Pakartok.
Aš tik pajuokavau.
Neapsimesk, kad tau tai per žema.
Teisingai.
Bet aš grįžau į savo vietą.
Kodėl tu šioj stovykloj?
Pastaruosius dvejus metus ieškau atsakymo.
Apie mane neparašei nė vieno blogo žodžio.
Norėjau tikėt, kad saugau brangią paslaptį.
Turbūt nusivylei manyje atradusi atsakymą?
Dabar manęs jau nieks nebenuvils.
Prisiminiau tą kartą, kai Bonas puolė tuos tris girtus jūrų pėstininkus.
Bare. Paskutinę dieną.
Čia ne amerikietiškas alus.
Dabar tu valdžioje.
Mum nebereikia amerikiečių ar prancūzų, kad mus dulkintų.
Ir patys puikiai save dulkinam.
Sėsk ten. Ši, tamsiausia vieta, skirta man.
Čia vienintelė vieta, kur Komendanto vyrai neieškotų.
Kvaily, turi pagalvot, kieno prašyt padaryt nuotrauką.
Matai, kaip sufokusuotas fonas?
Gal Majoras norėjo pasakyt ką nors estetiško
apie įtampą tarp individo ir jo aplinkos...
Ir vėl tas cinizmas!
Ir tas pretenzingas požiūris. Todėl Komendantas tavim nepasitiki.
Tu kalbi taip, lyg tavo kalba būtų išversta iš anglų.
Turbūt net ir sapnuose tavo motina kalba angliškai.
Dabar tu net mąstai angliškai!
Sakyk, ar manai, kad yra kas nors brangesnio?
NĖRA NIEKO BRANGESNIO UŽ NEPRIKLAUSOMYBĘ IR LAISVĘ
Ką turi omeny? Juk nėra.
Tikrai? Nėra nieko brangesnio?
Pavyzdžiui, laimė.
Jei toks dalykas išvis yra.
- Meilė? - Rimtai?
- Net ir pinigai? - Tikrai ne.
Rimtai manai, kad už tuos dalykus nėra nieko brangesnio?
Rimtai? Gerai pagalvok, mano drauge. Yra kai kas dar brangesnio.
Aišku, kad ne!
Dėl savo šalies laisvės ir nepriklausomybės paaukojau viską.
O tu sakai, kad yra kai kas brangesnio?
Kaip gali taip kalbėt?
Vertinimą užbaigsi tik išlaikęs šį egzaminą.
Duosiu tau tris bandymus.
Tikėjimas?
Gal juokauji?
Liko du bandymai.
- Šeima? - Ji tam neprilygsta.
Paskutinis šansas.
Įdėmiai perskaityk tą sakinį. Jame ir slypi atsakymas.
"Nėra nieko brangesnio už nepriklausomybę ir laisvę."
Nėra nieko brangesnio už nepriklausomybę ir laisvę.
Nėra nieko...
Tai niekas.
Niekas. Atsakymas - niekas.
Niekas.
Už nepriklausomybę ir laisvę brangesnis yra niekas.
Taip, žinoma. Kas dar?
Atleisk, kad ši pamoka buvo tokia kankinanti.
Pats supratau, kad ją reikia išmokt sunkiausiu būdu.
Jei nori tikrai pasimokyt.
Juk tu to nebematai?
Turbūt nebeliko ir su tuo siejamos priesaikos.
Ji vis dar ten, giliai viduj.
Drauge Komisare, toks sentimentalumas draudžiamas.
Verčiau imkimės teigiamų veiksmų.
Dėl Dievo, dinkit iš čia.
Negi nepakako atimt iš manęs žmoną ir sūnų?
Po velnių, pasitraukit!
Negi nematot, kad čia ir taip ankšta?
Mirė be teisingumo, kur jau ne!
Čia karas. Nieks nemiršta pagal teisingumą.
- Drauge! - Atidaryk.
Dabar gali eiti.
Vargšelis nukentėjo nuo bombos paskutinę karo dieną.
Iškęst skausmą padeda tik morfinas.
Pasirodo, tas mulkis toks pat apgailėtinas kaip ir mes.
Turėčiau kai ką tau pasakyt.
Kai ką nuo tavęs slėpiau. O tu to nenusipelnei.
Nesakyk. Aš nenoriu žinot. Gana prisipažinimų.
Ten... mane privertė sakyt dalykus, kuriais netikiu.
Galvot tą, kuo netikiu.
Man nerūpi, ką jie privertė tave pasakyt.
Tu mano draugas.
- Ir... - Noriu tau pasakyt...
Žinau, kad dabar to nepakeisi, bet...
Tu dvoki. Juk supranti tą?
Rimtai. Taip buvo ir Saigone.
Net ir vaikystėj.
Mudu su Manu nuolat su kitais iš to juokdavomės.
"Kas nutiks, jei japonas, kinas ir Bonas atsidurs kiaulidėj?"
Nutildyk kūdikį!
Koks tu mielas.
Kelionės tikslas - nežinia kur.
Toli nuo namų. Čia viskas, ką žinau.
Ar mes jį pasieksim?
Pasak kapitono, yra 50 % tikimybė.
Bonas sako, kad tai visai gerai.
Nepaisant visko,
aš vis tiek tebesu revoliucionierius.
Mano perauklėjimas baigtas, bet ir toliau kasdien rašau.
Šįkart sau. Mums.
Perrašyk, vėl išgyvenk, pradėk nuo pradžių.
Vertė: Kotryna Vilkonciene