A SZIMPATIZÁNS
Láttál már szellemet?
Néha látom azokat, akiket megöltem.
Mert úgy gondolják, hogy a haláluk igazságtalan volt.
Tele van velük a világ.
DON MUEANG NEMZETKÖZI REPÜLŐTÉR
BANGKOK, THAIFÖLD 1127 KM-RE VIETNAMTÓL
Egy taxit, uram?
Üdv itthon!
A lopakodós technikája! Formában van.
Ez igen! Üdvözlöm az urakat.
Tudom, tudom...
Nem Vietnam, de itt landoltatok
a szülőföldetek küszöbén, az előszobájában, az ajkain,
és csak egy frissen vörösbe fordult Laosz állja utatok.
De már jó időzónában vagytok!
Csapjunk bele, csapjunk bele, induljon a buli!
BANGKOKI REPÜLŐTÉR
"Induljon a buli,"
visszhangoztuk bután, legyűrve a fenntartásainkat és a rettegést,
de se mi, se a szellemek nem sejtettük, mekkora buli lesz.
Vége.
Nehéz a lezárás, ugye?
Miért van olyan érzésem, hogy nem kapok jó kritikákat?
Milyen kár!
Ha elfogadható lenne az írásod,
talán a komisszár elé terjesztettük volna.
Parancsnok elvtárs, 12 hónapja dolgozom a vallomásomon.
Miért kellett ilyen szerencsétlen befejezést választani a szellemekkel?
Mert ott voltak.
Mint irodalmi jelképek jelentek meg, vagy őszinte babonából?
Nem kérdeztem tőlük.
Ami azt illeti, próbáltam nem szóba elegyedni velük.
Nem Bangkokkal vagy a szellemekkel kellene befejezned.
Vissza a szobádba!
Folytasd a jelenig!
Légy akkurátus!
VÉGE
Másnap reggel az északi határra vittek minket,
de nekem a harc akkor este kezdődött, a Pokolban.
Kezdettől fogva éreztem, mi lesz ennek a vége.
Olyan volt, akár egy búcsúbuli a siralomházban.
Azt a rohadt!
Jó bulit, fiúk! Állam bácsi állja a cechet.
- Állam bácsi, köszönjük! - Köszi, állam bácsi!
Köszi, állam bácsi!
Claude tudta, hogy kiszagoltam a vért.
Ezt is akarta.
Számított rá.
Amerikai dollár.
Szóval a küldetés sikerének az esélye
nem nulla, ugye?
A világon semminek sincs nulla esélye.
- Persze, értem. - Ja.
Hé! Szedd össze magad!
Okosabb vagy a többinél.
Húzd meg magad, és hagyd a harcot a fajankókra! Értetted?
Azon agyalsz, sikeres lesz-e a művelet.
Tapasztalatom szerint egy titkos művelet sikere
attól függ, mennyire sikerült azt titokban tartani.
Egyetértesz?
Egy vicc sikere is attól függ, vicces-e.
Ki állítja, hogy a vicc egyetlen célja a nevettetés?
Add ide azt a zsákot!
Kommunista vagyok.
Évek óta ügynök vagyok. A forradalom oldalán.
Beépültem a titkosszolgálatba, és Hanoinak jelentettem.
Még most is jelentem a reakciósokat,
és aláaknázom a tevékenységüket.
Sőt, az, hogy átadom ezeket az iratokat,
része az ellen-ellenforradalmi stratégiámnak.
Azt akarod, hogy kimondjam, komcsi vagyok.
Most az egyszer őszinte vagyok.
Ugyan már, cimbora, mit vártál?
Ez a munkánk.
A célpont Sonny volt, nem te.
- Nézze, Claude... - Hajtsd fel!
- Mi ez? - Baktérium. Igen gyakori errefelé.
Negyvennyolc órára drámai tisztulásra számíthatsz alul-felül.
Majd ráfogjuk a disznóhúsos tésztára, amit csak te ettél.
- Hajtsd fel! - Mégis miért?
Mert egérutat ajánlok neked.
Kivonod magad a forgalomból, így lesz alkalmunk elbeszélgetni.
Amint beismerted a kis baklövéseidet,
meglátod, mennyire elnéző vagyok az apró vétségekkel szemben.
A szentségit, nincs más esélyed.
Idd meg!
A kurva anyádat!
Mit mondtál?
Ez a temetésed, cimbora.
Állj, állj!
Fiúk, légy szíves! Holnap nagy nap vár ránk.
Nem akarunk balhét. Most rendeltem ki ezt a sört.
A vendégem vagy. Hozzá sem értem.
Mi a fenét műveltek? Mi ez a cirkusz?
Köszönjük!
Így kell inni. Látjátok?
Mindegy, hogy itt halunk meg, vagy futás közben.
Linh, higgy nekem! Futnunk kell.
Be vagytok kerítve! Adjátok meg magatokat!
Ne haljatok meg hiába!
Ne csináld! Állj le!
Eressz el! Engedj!
Nem, Bon. Túl fogjuk élni!
Élni fogunk!
Te hülye barom!
Ha nem jössz ide, itt halhattam volna meg.
Be vagytok kerítve! Adjátok meg magatokat!
Ne haljatok meg hiába!
A beszámolódból süt a kétségbeesés,
miközben valójában itt kezdődött a megváltásod.
Egy rab szemszögéből érthető a kétségbeesés.
Nem vagy rab, mondtam már. Tanulni vagy itt.
ISMERETLEN HELYSZÍN VIETNAM
Beszélhetnék, kérem, a felettesével?
Senki sem felsőbbrendű a másiknál.
Ez az egyik lecke, amit meg fogsz tanulni.
Végeztem.
Azt kérdezik, milyen rangom volt a "bábhadseregben",
de én tiszt voltam a Vietnami Köztársaság seregében.
Ne, Bon!
Kérik, soroljam fel, kiket öltem meg, de nem öltem meg senkit,
csak mocskos komcsikat.
Úgyhogy végeztem.
Ezt a jelenetet miért írtad bele?
Erőszakos barbároknak állítasz be minket.
Töröld belőle!
A vallomásod az ideérkezéseddel végződjön,
és a megváltás ígéretével.
Vagy még jobb, a kapituláció pillanatával.
A komisszár erre kíváncsi.
A valódi diadal pillanatára.
Elérted a célodat. Élve fogtak el benneteket.
Szerintem a komisszárt az is érdekelné, ami azután történt.
Lehet, hogy nincs felettese, de valakinek engedelmeskedik.
Miért ébresztettél fel?
Még ez a kevés áramfogyasztás is megterheli a hálózatot.
Fogd rövidre!
Tudom, mit akarsz mondani.
Az első találkozásunkkal akarod befejezni a vallomásodat, igaz?
Annál egy kicsit tovább írnám.
Kommunista vagyok.
Évek óta kémkedek. A forradalomnak.
Beépültem a titkosrendőrségbe...
És ezt mentségedre hozod fel az őrházban elkövettet erőszakra?
Ezért büntetés jár.
Én jelentettem a felderítő osztagot, akik tegnap a hazánkra támadtak.
Ha ez igaz, miért egyedül jöttél ide?
Jó esély volt arra, hogy a harcban agyonlőnek.
Állj fel!
A komisszár elvtárs az.
Ilyen későn idefáradt?
Vigyáznia kell az egészségére.
Hogy miért jöttem ide?
Hogy vigyázzak a barátomra.
Hagyjuk, hogy leírja a vallomását!
Egyetértek.
Önt senki sem kerülheti meg, komisszár elvtárs.
Különítsék el arra az esetre, ha kiderülne, hogy igazat állít.
Ha ez kitudódik, a többi tanítvány az életére törhet.
Írj őszintén,
mert hogy mi befolyásolja kedvezően vagy kedvezőtlenül a sorsodat,
abban cseppet sem lehetsz biztos.
Írj le mindent precízen, mert időnk, mint a tenger.
KÉM VAGYOK, ALVÓÜGYNÖK, TÉGLA, KÉTARCÚ EMBER...
Miért dacolsz velem még most is, ennyi idő után?
Egy év telt el azóta.
Még nem kerülhet a komisszár elé?
Miért nem eszel?
Arra bazírozol, hogy hosszútávon jobban jársz,
ha kimutatod egy elvtárs halála miatti lelkifurdalásodat?
Megpróbálom átdolgozni.
Nincs rá szükség.
Úgy érti, végeztem?
Ami a múltat illeti, igen.
Mostantól az átnevelésed a jelenben folytatódik.
Mit bámulnak?
Tapsolnának is, ha szabad lenne.
Mit csináltam?
Túlélted.
Az egy év elkülönítést.
Barátom, te is túlélted.
Hé!
És úgy látom, a harci szellemedet sem törték meg.
Van mit behozniuk rajtam.
Honnan tudod, mit álltam ki?
Kétszer annyit öregedtél, mint a többiek. Te két egész!
Jó reggelt, tanítványok!
Ma onnan folytatjuk, ahol tegnap abbahagytuk.
A forradalom és az egyén kapcsolatáról lesz szó.
Ahogy arra Ho apó emlékeztet bennünket,
a régi társadalom legveszélyesebb maradványa az individualizmus,
amely ellentétes a forradalmi erkölccsel.
Az miért van a fején?
Félnek, hogy nem tisztelnénk, ha felfedné az arcát.
Egyesek szerint nem elég tiszta vérű, hogy a szellemi vezérünk legyen.
Az individualizmus ezzel szemben alattomos dolog,
mert visszaesésre sarkallja az embert. Tudjuk, hogy könnyebb...
Az ember egyénként eszik!
Hogyan működhet a kollektivizmus
egy szervezetben, amelyik fukarkodik a fejadaggal,
és arra készteti az egyéneket, hogy megküzdjenek magukért?
Jó volt látni, barátom.
Vigyék Bont a latrinákhoz,
ahol átrostálhatja a maniókatrágyát.
Ahogy Ho apó mondta,
a kritika és az önkritika ugyanolyan lételem,
mint az embernek a levegő.
Folytassák az étkezést!
Parancsnok elvtárs!
Tévedni tetszik.
Az idézett mondat nem Ho apótól származik, hanem Sztálintól.
Köszönöm a felvilágosítást.
Szívesen hallgatnám még a komisszár elvtársat a mai témáról,
de ha szabad,
szeretném vele megosztani az általam ismert legszebb mondatot,
amely leírja az egyén és a közössége közti kapcsolatot.
Szabad?
- Hallgatom. - Köszönöm!
A másik tanítvány túl enyhe büntetést kapott.
Vigyék a fogdába! Őt pedig kísérjék fel hozzám!
Szarban vagy, fiacskám.
A vallomásom összes vázlata.
Mind itt van.
Mindet elolvastam.
A parancsnok azt mondta, szóba se jöhet, hogy a kezedbe adja.
Azt állította, a vázlataimmal a többi tanítvány törli a seggét.
Gondoltad volna, hogy egy karc se esik rajtuk
ennyi idő után?
Hogyan...?
A felszabadulás napján történt.
Már ünnepeltünk.
Ki kellett húznom Phu tábornok egyik fogát.
Hazafelé tartottam,
amikor megláttam a felszabadítók tankjait a hídon túl.
Alig fértem a bőrömbe.
De aztán megláttam, ahogy közeledik egy Phantom.
Magasan, mert lőttek rá.
Olyan magasan, hogy arra gondoltam, úgysem talál célba.
Nem is talált.
Rám dobott egy adag napalmot.
Lassítva láttam, ahogy hullik rám.
Tudod, sokat...
szenvedtem.
Ezért volt, hogy néha sokára válaszoltam.
Miért nem írtad meg?
Mert mit tettél volna? Küldesz amerikai orvosságot?
A felszínen
minden más, mint amilyennek a hazánkat képzeltem.
Mondtam, hogy maradj ott!
Azt állítod, ügynök vagy. Kétarcú ember.
Persze. Én meg azt mondom, hogy kettős ügynök vagy.
Minket is feladtál Amerikának, igaz?
Ideje elmondani az igazságot.
Beismerem,
nem voltam teljesen őszinte.
Eltitkoltam ön elől egy teljes éven át azt, hogy...
maga egy kretén, egy fikarcnyi értelem nélkül.
Sajnálom.
Nem gondoljuk, hogy hamis a vallomásod.
Csak nem vallottál be mindent.
Nem szándékos ködösítéssel vádolunk.
Csak idézd fel, amit elfelejtettél!
Nem tudod felidézni, amit elfelejtettél, te barom!
Aki felejt, az nem emlékszik!
Ezért vagyunk itt, hogy segítsünk.
Doktor úr...
Elvtárs! Nézze...
Üdvözlünk! Örülünk, hogy velünk tartasz!
Még nem.
De nemsokára azt kívánja majd.
Már most azt kívánom.
Már harmadik napja. Harmadik.
Tudja, mennyi áramot pazarlunk el, elvtárs?
Ugye emlékszik, hogy két nap múlva a Politikai Bizottság elé állok?
Ezt addigra szeretném elrendezni.
Az elméje olyan, mint egy vastag héjú mandarin.
Élesebb körömre van szükség, hogy elérjen a húsáig.
Kérem!
Legalább a lámpát kapcsolják le!
Azt nem tehetjük.
Látnod kell.
Soha nem fog látni.
Nincs annyi fény a világon.
Túl sokáig élt a föld alatt.
Alapjában véve vak.
Az a sok áram!
Könyörgök! Segítsen!
Olvasta a vallomásomat.
Leírtad benne, hogyan írtál kódolt üzeneteket a sorok közé.
Én olyan emlékeket akarok, amik a sorok közt rejtőznek.
Emlékszel már arra, amire nem emlékszel?
Nézze, nem vagyok vicces kedvemben.
Angolna.
Barátom!
Ahányszor ide küldesz, mindig beugrasz hozzám.
Sajnálom, hogy nem tudom kielégíteni a szadista vágyaidat.
Megszerettem ezt a rohadt helyet.
Nem kell leülnöm szarni. A gatyámat se kell lehúznom.
Barátom...
Tartogasd az erődet!
Hogy tehetted ezt velem?
Mit?
Hogy életben tartalak?
Senki sem jön önként ebbe a pokolba.
De én kérettem át magam, miután hallottam, hogy ide kerültetek.
És minden tőlem telhetőt megtettem...
hogy megkíméljelek a felesleges fájdalomtól.
De a hatalmam idáig terjedt.
A párt figyel minket.
És nem igazán voltál a segítségemre.
Bebizonyítottam, hogy igaz forradalmár vagyok.
Nem engem kell meggyőznöd,
hanem a parancsnokot.
De hát te vagy a felettese!
A forradalmárok félelemmel viseltetnek egymás iránt.
Köszönöm!
Engem is feljelenthetne mulasztásért.
De már mindent bevallottam.
Mindig van mit bevallani.
Ilyen a vallatás természete.
Azt ajánlom, játszd jól a szerepedet!
Mert én játszom a sajátomat.
Emlékezz!
Tizenhárom lyukú félvér!
Fattyú.
Mocskos fattyú!
Anya...
Ki az apukám?
Miért vagyok félvér?
Szeretnéd, hogy megosszak veled egy titkot?
Neked és nekem egyforma szemünk van.
Nézd csak!
Kérsz egyet?
Annyit hozok, amennyit csak akarsz.
Bármennyit hozok, minden hónapban.
Minden hónapban.
- Ha nem szólsz senkinek. - Ha nem szólsz senkinek.
Képes vagy rá?
- Elég nagy fiú vagy hozzá? - Hogy titkot tarts?
Vegyél bátran!
Na ugye! Mit mondtam?
- Az a baj, hogy vannak csontjaid. - Nekünk nincsenek.
Szabaduljunk meg tőlük!
Rajta!
A nő már vár.
A nő?
Gyerünk!
Szia! Iszol valamit?
Keresek valami szomjoltót.
Meg fogod magad öletni! Gyere!
Ez csak egy 16 milliméteres verzió, amit a repülőkön vetítenek,
de azért tűrhető.
Emlékeket idéz?
Nesze, egy speciális kellék kifejezetten ehhez a jelenethez.
Újra és újra megnéztem,
hogy lássam, Bon hányféleképpen hal meg.
Sok vietnami szöveg van benne?
Úgy tűnik, Damianos igyekezett betartani az ígéretét.
Ami azt illeti, egészen megkedveltem Damianost.
A film csapnivaló, de csak a mi szemszögünkből.
Ő amerikai, és amerikai szempontból...
egész felvilágosult.
De...
egy ilyen jelenet nekünk szinte kibírhatatlan.
A királynőm leszel. Gyerekeink lesznek.
Térdre!
Nem emlékeztet valamire?
Emlékezz!
Idézd fel!
Szerezd vissza!
Ez az...
Saigon hamarosan elesik,
és ti, árulók, akik kígyót melengettek a kebleteken,
hamarosan térden állva fogtok könyörögni a kimenekítésért.
De nem hagyunk futni benneteket!
A katyusáink az égig követnek titeket,
széttépik a gépeitek gyomrát,
és megsültök, mint a disznóbél!
Jól van, játsszunk!
Meleg van idebent.
Szerintem ez nem szükséges.
Nem szükséges, de meg kell történnie.
Erre semmi szükség! Adjanak nekem vele egy órát!
Elsőnek akar belekóstolni.
Őrmester! Mit mondott? Halljam még egyszer!
- Csak vicceltem. - A kurva anyádat!
Szegény lányra ráférne valami innivaló.
Nem gondolja, százados?
Megkapja, amit kér?
Még egyszer: kitől kaptad a mikrofilmet?
- Mit láttál? - Mindent.
Ki vele!
Egyre mélyebbre tolta az üveget, amíg ki nem akadt az állkapcsa,
és kiserkent a vér a felszakadt szájából.
Nem bírtam.
Attól féltem, hogy a felszakadt száját elhagyja
az én nevem...
Vagyis... rettegtem a tudattól, hogy...
Cserélnetek kellene, és elolvasni egymásét.
Ő nem ír olyan jól, mint te, de kémnek jobb.
Mindent képes volt eltűrni, és nem árulta el, hogy kém vagy.
Mit szólsz?
A vallomásod nem volt valami pontos, nem igaz?
Nem.
Nem a szájába nyomták, ugye?
Nem.
De... én...
Őrmester! Mit mondott? Halljam még egyszer!
Csak vicceltem.
Ugyan már! Te sem vagy különb.
Na látod.
Visszaültem a székembe.
Te mit keresel a táborban?
Két éve keresem a választ.
Egyetlen terhelő szót sem írtál rólam.
Szerettem volna azt hinni, hogy értékes titkot őrzök.
Nagyon csalódott vagy amiatt, hogy bennem találtad meg a választ?
Most már semmi sem tud csalódást okozni.
Azt juttatja eszembe, amikor Bon összebunyózott a három katonával.
A sörkertben, az utolsó napunkon.
Csak ez nem amerikai sör.
Most már mi vagyunk hatalmon.
Nincs szükségünk a jenkikre vagy a franciákra.
Magunkat is át tudjuk verni.
Ülj át oda! A legsötétebb hely az enyém.
Ez az egyetlen hely, amit a parancsnok nem kutatna át.
Válogasd meg, kivel fotóztatod magad!
Látod, hogy a háttér is éles?
Ez talán egy művészi állásfoglalás az őrnagytól
az egyén és a környezete közti feszültségről...
Megint ez a cinizmus!
És a képmutatás. Ezért nem bízik benned a parancsnok!
Úgy beszéled a nyelvünket, mintha angolról fordítanád.
Fogadok, hogy álmaidban anyád angolul szól hozzád.
Most már angolul gondolkozol.
Mondd csak, szerinted van ennél értékesebb?
SEMMI SEM ÉRTÉKESEBB A FÜGGETLENSÉGNÉL ÉS A SZABADSÁGNÁL
Ezt hogy érted? Tényleg nincs.
Igazán? Nincs semmi, ami értékesebb lenne?
Például a boldogság?
Az nem létezik.
- Szerelem? - Viccelsz?
- A pénz sem? - Semmiképpen.
Komolyan azt hiszed, nincs ezeknél értékesebb dolog?
Tényleg? Törd a fejed, barátom! Egyvalami még ennél is értékesebb.
Nincs, és kész!
Mindent feláldoztam a hazám függetlenségéért és szabadságáért,
és azt mondod, van ennél értékesebb?
Hogy mondhatsz ilyet?
Csak azután távozhatsz, hogy átmentél ezen a vizsgán.
Kapsz három esélyt.
A hit?
Szórakozol?
Még kettőt mondhatsz.
- A család? - Ennyire azért nem.
Utolsó esély.
Olvasd el még egyszer! A válasz benne rejlik.
"Semmi sem értékesebb a függetlenségnél és a szabadságnál."
Semmi sem értékesebb a függetlenségnél és a szabadságnál.
Semmi sem...
A semmi.
A semmi. A válasz a "semmi".
Semmi.
A függetlenségnél és a szabadságnál csak a semmi az értékesebb.
Igen. Hát persze! Mi más?
Sajnálom, hogy ez ilyen gyötrelmes lecke volt számodra.
De a saját példámból tudom, hogy az ember csak úgy tanul,
ha megszenved a tudásért.
Már nem látni, ugye?
Gondolom, a sebbel együtt a fogadalom is elveszett.
Még ott van, mélyen, legbelül.
Nem szabad érzelgősködnünk, komisszár elvtárs.
Ehelyett inkább tegyünk pozitív lépéseket!
Kopj le, a rohadt életbe!
Nem elég, hogy elvettétek a feleségemet és a fiamat?
A szentségit! Hagyj békén!
Nem látod, milyen kurva szűkös itt?
Még hogy igazságtalan halál... Lószart!
Ilyen a háború, mindenki igazságtalanul hal meg.
- Elvtárs! - Nyissa ki!
Lelépni!
Szerencsétlen, lebombázták a háború utolsó napján.
A fájdalom miatt a mai napig morfiumon él.
Szóval a rohadék ugyanolyan nyomorult, mint mi.
Mondanom kell neked valamit.
Eltitkoltam előled dolgokat. Nem érdemled meg...
Ne mondd el! Nem akarom tudni. Elég a vallomásokból.
Odabent... azt kellett mondanom, amiben nem hiszek.
Azt kellett gondolnom.
Nem érdekel, mint mondattak veled odabent.
A barátom vagy.
- És... - Azt akartam mondani...
Tudom, hogy most nem tehetsz ellene, de...
Büdös vagy. Tudsz róla?
Komolyan mondom. Saigonban is az voltál.
Már gyerekkorunkban is.
Mannal rajtad élcelődtünk mások előtt.
Például: mi történik,
ha egy japánt, egy kínait és Bont bezárják egy disznóólba?
Hallgattassa el!
Jóképű kisfiú vagy.
Úti cél: ki tudja?
Távol az otthontól, csak ennyi biztos.
Vajon eljutunk oda?
A kapitány szerint az esély fifti-fifti.
Egész jó arány, mondja Bon.
A minden ellenére, a semmibe révedve,
még most is forradalmár vagyok.
Az átnevelésemnek vége, mégis minden nap írok.
De ezúttal magamnak. Értünk.
Újraír. Újraél. Újrakezd.
Fordító: Csémy András