SIMPATIZER
Jesi li ikad vidio duha?
Ponekad vidim duhove ljudi koje sam ubio.
Zato što vjeruju da su nepravedno umrli.
Svijet ih je prepun.
MEĐUNARODNA ZRAČNA LUKA DON MUEANG
BANGKOK, TAJLAND 1125 km OD VIJETNAMA
Trebate taksi, gospodine?
Dobro došao kući, sinko.
Tvoje šuljanje... Još si u formi.
Vidi ti njih! Dobro došli, gospodo.
Znam, znam.
Nije Vijetnam, ali sletjeli ste
na usta, na usne domovine.
Na putu vam stoji samo odnedavno crveni Laos.
Ali već ste u pravoj vremenskoj zoni!
Idemo, vrijeme je za funky akciju!
ZRAČNA LUKA BANGKOK
"Vrijeme je za funky akciju."
Svi smo glupavo ponavljali za njim, zatomivši brige i strahove.
Nitko od nas, uključujući duhove, nije znao koliko će sve poći po zlu.
Kraj.
Teško je završiti priču, zar ne?
Zašto mi se čini da recenzije neće biti dobre?
Šteta.
Da je kraj bio zadovoljavajući,
mogli smo sve predstaviti Komesaru.
Druže Komandante, priznanje sam pisao 12 mjeseci!
Zašto si završio tim nesretnim prizorom s takozvanim duhovima?
Bili su ondje.
Jesu li duhovi bili literarni simboli ili prava praznovjerna ugađanja?
Nisam ih pitao.
Izbjegavao sam razgovor s njima kad je to bilo moguće.
Ne bi trebao završiti s Bangkokom. Ni s duhovima.
Vrati se.
Dovedi priču do sadašnjosti.
Budi rigorozan.
KRAJ
Iduće smo jutro u kamionima putovali do sjeverne granice.
No borba je za mene počela te večeri, u Paklu.
Odmah sam osjetio u kojem smjeru sve ide.
Bila je to oproštajna zabava osuđenika na smrt.
Bokte.
Zabavite se večeras, dečki. Ujak Sam časti.
Ujače Sam, hvala.
Hvala, Ujače Sam.
Claude je znao da mogu namirisati krv u zraku.
Htio je to.
Računao je na to.
Američki dolari.
Šanse za uspjeh ove misije
valjda nisu ravne nuli?
Ništa na svijetu nema nula šanse.
- Jasno. - Da.
Saberi se.
Pametniji si od ostalih.
Drži glavu dolje i prepusti borbu ovim budalama. Jasno?
Pitaš se hoće li operacija uspjeti.
Mislim da se uspjeh svake tajne operacije
svodi na to koliko će tajna ona ostati.
Slažeš li se?
Kao što uspjeh svakoga vica ovisi o tome je li smiješan.
Tko kaže da je jedina svrha vica nasmijati te?
Dodaj mi ruksak.
Ja jesam komunist.
Godinama sam agent. Za revoluciju.
Ubacio sam se u tajnu policiju i slao informacije u Hanoi.
I sad izvještavam o reakcionarnim aktivnostima
i radim sve da bih ih potkopao.
To što sam ti predao ove dokumente
dio je moje antiantirevolucijske strategije.
Želiš da priznam da sam komunist.
Iskren sam, za promjenu.
Daj, kompa. Što si očekivao?
To mi radimo.
Meta je bio Sonny, ne ti.
- Slušaj, Claude... - Popij.
- Što je to? - Bakterija, vrlo česta u ovim krajevima.
Itekako ćeš se obilno prazniti iz oba otvora idućih 48 sati.
Okrivit ćemo za sve svinjetinu s rezancima koju si samo ti jeo.
- Popij. - Zašto?
Dajem ti izlaz, jebote.
Kad budeš izvan pogona, moći ćemo slobodno razgovarati.
Nakon što priznaš sve svoje nepodopštine,
vidjet ćeš da sam sklon oprostiti sitne prijestupe.
Dovraga, ovo ti je jedina prilika.
Popij.
Jebi se!
Što si rekao?
Kako hoćeš, kompa.
Stanite.
Momci, molim vas! Važan je dan pred nama.
Ne želimo nevolje. Upravo sam naručio pivo.
Častim. Nisam otpio ni gutljaj.
Koji vam je vrag? Odvratno.
Hvala.
Tako se pije! Vidite?
Svejedno je hoćemo li poginuti ovdje ili u trku.
Linh, ljubavi moja. Vjeruj mi, moramo trčati.
Opkoljeni ste! Predajte se!
Nemojte poginuti uzalud!
Ne! Nemoj to učiniti.
Pusti me!
Nemoj, stani. Živimo, Bon.
Živimo.
Glupi gade.
Da nisi pošao s nama, mogao sam ovdje umrijeti.
Opkoljeni ste! Predajte se!
Nemojte poginuti uzalud!
Tvoj opis zvuči beznadno,
no zapravo je to bio početak tvojega iskupljenja.
Teško je ne zvučati beznadno kad si zarobljenik.
Govorim ti, nisi zarobljenik. Ti si učenik.
TAJNA LOKACIJA VIJETNAM
Smijem li razgovarati s vašim nadređenim?
Nijedan čovjek nije nadređen drugomu.
To je jedna od lekcija koje ćete ovdje usvojiti.
Završio sam.
Piše da navedem čin u marionetskoj vojsci,
ali ja sam bio časnik vojske Republike Vijetnam.
Bon, nemoj.
Piše da navedem ljude koje sam ubio, ali nikoga nisam ubio...
...osim jebenih komunjara.
I eto. Gotov sam.
Zašto si uključio ovu scenu?
Ispadamo surovi.
Izbaci cijeli taj dio.
Tvoje bi priznanje trebalo završiti dolaskom u kamp
i obećanjem iskupljenja.
Još bolje, neka završi tvojom predajom.
To Komesar želi čuti.
To je trenutak istinskoga trijumfa.
Ostvario si cilj. Obojica ste zarobljeni.
Mislim da bi Komesara zanimalo što je uslijedilo.
Možda nemate nadređenoga, ali netko je zasigurno glavni.
Zašto mi remetiš san?
Imaj na umu da je i ovolika potrošnja struje opterećenje za sustav.
Budi kratak.
Shvaćam što želiš reći.
Želiš završiti priznanje našim susretom, zar ne?
Htio sam ići još poslije toga.
Ja sam komunist.
Godinama sam agent revolucije.
Ubacio sam se u tajnu policiju...
To bi trebala biti izlika za nasilje prema našemu drugu u stražarnici?
Bit ćeš kažnjen.
Ja sam prijavio neprijateljski odred
koji se jučer ubacio u našu domovinu.
Ako je tako, zašto si došao ovamo?
Mogao si poginuti u borbi.
Ustani.
Drug Komesar.
Kasno ste izašli.
Morate paziti na zdravlje, druže.
Zašto sam došao?
Da bih zaštitio prijatelja.
Neka napiše priznanje.
Slažem se.
Nitko vas ne može prijeći, druže Komesaru.
Stavite ga u samicu, za slučaj da je zaista na našoj strani.
Ako se pročuje, drugi će ga učenici pokušati ubiti.
Piši iskreno.
Ono što će ti ići ili neće ići u korist
vjerojatno nije ono što misliš.
Budi precizan. Vremena imamo na pretek.
JA SAM ŠPIJUN, SPAVAČ, ŠPIJA. ČOVJEK S DVA LICA.
Zašto mi se suprotstavljaš nakon toliko vremena?
Prošla je jedna godina od tog dana.
Još nije spremno za Komesara?
Zašto ga ne pojedeš?
Važeš li hoće li dugoročno za tebe biti bolje
ako pokažeš grižnju savjesti zbog smrti druga?
Dajte da ga prepravim.
Ostavi ga.
Želite reći da sam gotov?
S prošlošću jesi.
Reedukacija se nastavlja u sadašnjosti.
Što svi gledaju?
Zapljeskali bi da smiju.
Što sam učinio?
Preživio si.
Jednu godinu samice.
Prijatelju, i ti si preživio.
Vidim da ti nisu slomili borbeni duh.
Dugo te neću dostići.
Kako znaš što sam prošao?
Ostario si dvostruko više od ostalih, Dupliću.
Dobro jutro, učenici.
Nastavljamo gdje smo jučer stali.
Govorit ćemo o vezi između revolucije i pojedinca.
Kao što nas Ujak Ho podsjeća,
najgori i najopasniji trag staroga društva je individualizam.
U opreci je revolucionarnome moralu.
Zašto ima to na glavi?
Boje se da ćemo izgubiti poštovanje prema njemu ako otkrije lice.
Neki kažu da je to zato što nije dovoljno čist da nam bude misaoni vođa.
Individualizam je pak podmukao.
Potiče osobu da posrne. Svi znamo da je lakše...
Jedemo kao pojedinci!
Kako funkcionira kolektivizam
organizacije koja škrtari na obrocima
i tjera pojedince da se snalaze sami?
Sretan sam što te vidim, prijatelju.
Odvedite učenika Bona u zahode.
Kopat će kompost za polja manioke.
Sjetite se riječi Ujaka Hoa.
Kritika i samokritika konstantna su potreba,
kao zrak koji udišemo.
Vratite se obroku.
Druže Komandante!
Pogriješili ste.
Niste citirali Ujaka Hoa, nego Staljina.
Zahvaljujem na ispravku.
Zanima me što će još Komesar reći na današnju temu,
ali htio bih
podijeliti s njim najljepše riječi koje znam
o vezi između pojedinca i zajednice.
Smijem li?
- Izvoli. - Hvala.
Drugi je učenik preblago kažnjen.
Strpajte ga u ćeliju. Ovoga dovedite k meni.
Sad si najebao.
Svaka verzija mojega priznanja.
Sve su tu.
Pročitao sam ih sve.
Zapovjednik mi je govorio da nisu spremne za tebe.
Da stare verzije daju učenicima za brisanje guzice.
Jesi li očekivao da će ostati čitave
nakon toliko vremena?
Kako...
Na Dan oslobođenja.
Vrijeme slavlja.
Izvadio sam zub generalu Phuu.
Krenuo sam kući.
Vidio sam kako tenkovi oslobodilačke vojske jure preko mosta.
Jedva sam obuzdao oduševljenje.
Vidio sam kako se približava Phantom.
Letio je visoko kako bi izbjegao paljbu.
Bio je toliko visoko da sam mislio kako ih nikad neće pogoditi.
I nije.
Bacio je napalm na mene.
Gledao sam kako pada kao na usporenoj snimci.
Trajalo je...
...zaista dugo.
Zato mi je trebalo toliko da ti odgovorim.
Zašto mi to nisi napisao?
Što bi učinio? Poslao mi američke lijekove?
Na prvi pogled
naš dom izgleda drukčije nego što sam zamišljao.
Rekao sam ti da se ne vraćaš.
Tvrdiš da si agent. Čovjek s dva lica.
Ali ja tvrdim da si dvostruki agent.
Izdao si nas Amerikancima, zar ne?
Hajde, vrijeme je da priznaš.
Priznajem
da nisam bio u potpunosti iskren.
Cijelu sam godinu od vas skrivao činjenicu...
...da ste idiot bez trunke pameti.
Ispričavam se.
Ne mislimo da si lagao u priznanju.
Nego da nešto nisi priznao.
Ne optužujemo te za namjerno izostavljanje.
Moraš se sjetiti što si zaboravio.
Ne možeš se sjetiti onoga što si zaboravio, idiote.
Ako zaboraviš, ne možeš se sjetiti.
Zato ćemo ti mi pomoći.
Druže doktore.
Druže, slušajte...
Dobro došao. Lijepo da si nam se odlučio pridružiti.
Još nije?
Kladim se da uskoro hoće.
Već sada želim.
Prošla su tri dana. Tri.
Znate li koliko struje trošimo, druže?
Znate li da za dva dana moram ići u politbiro?
Htio bih ovo riješiti prije odlaska.
Njegov je um tandžerina debele kore.
Moramo naoštriti nokte da bismo došli do soka.
Molim vas.
Barem ugasite svjetla.
To ne smijemo.
Moraš progledati.
Nikad on neće progledati.
Ni uz sva svjetla svijeta.
Predugo je bio u podzemlju.
Gotovo da je slijep.
Koliko struje...
Molim te, pomozi mi.
Pročitao si moje priznanje.
Opisao si kako si zapisivao šifrirane poruke između redaka.
Zanimaju me sjećanja skrivena između redaka.
Pamtiš li ono što si prestao pamtiti?
Nije vrijeme za šale.
Električna jegulja.
Prijatelju!
Svaki put kad me pošalješ ovamo, posjetiš me.
Šteta što ne mogu zadovoljiti tvoju sadističku žudnju.
Zavolio sam ovo jebeno mjesto.
Ne moram sjesti dok serem. Ne moram skidati gaće.
Prijatelju.
Čuvaj energiju.
Kako si mi to mogao učiniti?
Što?
Da sam te održao na životu?
Nitko ne želi doći u ovu rupetinu.
Ali ja sam zatražio premještaj kad sam čuo da ste vas dvojica poslani ovamo.
Učinio sam sve što sam mogao...
...da vas poštedim pretjeranih bolova.
Ali moja je moć ograničena.
Partija gleda.
A ti baš i nisi surađivao.
Dokazao sam da sam pravi revolucionar.
Ne trebaš uvjeriti mene,
nego Komandanta.
Ali ti si mu nadređen.
Revolucionarima je usađeno da se boje jedni drugih.
Hvala ti.
Mogao bi prijaviti da izbjegavam dužnosti.
Ali sve sam priznao.
Uvijek možeš priznati još nešto.
Takva je priroda priznanja.
Odigraj svoju ulogu kako spada.
Ja ću odigrati svoju.
Prisjeti se.
Mješanac s 13 šupaka!
Kopile.
Prljavo kopile!
Mama.
Tko je moj otac?
Zašto sam ja mješanac?
Želiš li čuti tajnu?
Ti i ja imamo iste oči.
Pogledaj.
Želiš li jedan?
Mogu ti ih donijeti koliko želiš.
Koliko god želiš, svaki mjesec.
Svaki mjesec.
Ako nikomu ne kažeš.
Može li tako?
Možeš li biti veliki dečko i čuvati tajnu?
Eto, što sam vam rekao?
- Tvoj je problem što imaš kosti. - Mi ih nemamo.
Riješimo se tih kostiju.
Hajde.
Ona čeka.
Ona?
Idemo!
Zdravo. Jesi li za piće?
Znam što će utažiti tvoju žeđ.
Poginut ćeš! Dođi!
Ovo je 16-milimetarska verzija, za prikazivanje u avionima.
Svejedno, gledljiva je.
Budi li uspomene?
Evo. Poseban rekvizit koji sam pripremio za ovu scenu.
Pogledao sam ga više puta
da vidim na koje su sve načine ubili Bona.
Ima li mnogo teksta na vijetnamskom?
Čini se da je Damianos pokušao održati obećanje.
Iskreno, zavolio sam Damianosa.
Film je smeće, ali samo iz naše perspektive.
On je Amerikanac, a iz američke je perspektive...
...poprilično progresivan.
Ali ipak,
ovakva je scena za nas gotovo nepodnošljiva.
Bit ćeš moja kraljica. Imat ćemo djecu.
Na koljena!
Podsjeća li te na išta?
Prisjeti se.
Izvuci.
Povrati.
Da... Tako.
Saigon će uskoro pasti.
Svi vi izdajice koji ste unijeli zmiju u svoj dom
bit ćete na koljenima i preklinjati kao kukavice za avion odavde.
Ali ni tada nećemo odustati.
Naše rakete Kaćuša lovit će vas do kraja neba.
Rastrgat će utrobe vaših ratnih aviona
i ispržiti vas kao punjena svinjska crijeva!
Dobro. Poigrajmo se.
Vruće je ovdje.
Mislim da ovo nije potrebno.
Nije potrebno, ali mora se dogoditi.
Ne morate tako! Dajte mi je na jedan sat nasamo.
Želi je prvi obraditi.
Naredniče, što ste rekli? Ponovite.
- Samo sam se šalio. - Jebem ti mater!
Sirotoj curi bi dobro došlo piće.
Što kažete, Kapetane?
Da joj damo što traži?
Posljednji put. Tko ti je dao rolu?
- Što si vidio? - Sve.
Reci mi.
Gurao je bocu sve dublje. Dok joj nije rastegnuo čeljust
i dok krv nije potekla iz puknutih usana.
Nisam to mogao podnijeti.
Bojao sam se da će iz njezinih puknutih usana
izaći moje ime.
Zapravo, nisam mogao podnijeti to što...
Trebali biste razmijeniti i pročitati priznanja.
Ona ne piše dobro kao ti, ali bolja je špijunka.
Izdržala je sve i nije otkrila da si špijun.
Što kažeš?
Tvoje priznanje nije u potpunosti točno, je li tako?
Nije.
To nisu bila njezina usta, je li tako?
Nisu.
Ali ja...
Naredniče, što ste rekli? Ponovite.
Samo sam se šalio.
Molim te, ne pretvaraj se da si iznad toga.
Tako.
Sjeo sam na svoje mjesto.
Zašto si u ovome logoru?
Tragam za odgovorom već dvije godine.
Nisi napisala nijednu riječ protiv mene.
Vjerovala sam da je tajna koju sam čuvala dragocjena.
Zasigurno sam te razočarao.
Ništa me više ne može razočarati.
Sjetio sam se onoga kad se Bon mlatio s tri pijana marinca.
U pivskom vrtu. Naš posljednji dan.
Ali pivo nije američko.
Sad smo mi glavni.
Ne trebaju nas jebati Amerikanci i Francuzi.
Možemo jebati sami sebe.
Sjedni onamo. Ovo mjesto, najtamnije, moje je.
Jedino ovamo Komandantovi ljudi neće doći tražiti.
Pazi koga moliš da fotografira, idiote.
Pozadina je fokusirana. Vidiš?
Možda je to Bojnikov estetski stav
o tenziji između pojedinca i okruženja...
Opet taj cinizam!
I pretenciozan stav. Zato ti Komandant ne vjeruje.
Govoriš naš jezik kao da ga prevodiš s engleskog.
Kladim se da ti majka govori engleski u snovima.
Razmišljaš na engleskom!
Reci mi. Vrijedi li išta više?
NIŠTA NE VRIJEDI KAO NEZAVISNOST I SLOBODA
Kako to misliš? Naravno da ne.
Stvarno? Nema nečega vrjednijeg?
Možda sreća?
Ako postoji.
- Ljubav? - Ozbiljno?
- A novac? - Nema šanse.
Ne misliš da postoji nešto vrjednije?
Zaista? Dobro razmisli, prijatelju. Postoji nešto vrjednije.
Ne postoji!
Žrtvovao sam sve za nezavisnost i slobodu domovine,
a ti mi govoriš da postoji nešto vrjednije?
Kako to možeš reći?
Diplomirat ćeš tek kad položiš ovaj ispit.
Imaš tri pokušaja.
Vjera?
Zafrkavaš me?
Dva pokušaja.
- Obitelj? - Ne toliko.
Posljednja prilika.
Pozorno pročitaj rečenicu. U njoj leži odgovor.
Ništa ne vrijedi kao nezavisnost i sloboda.
Ništa...
Ništa vrijedi više.
Ništa. Odgovor je "ništa".
Ništa.
Ništa vrijedi više nego nezavisnost i sloboda.
Pa jasno. Što drugo?
Žao mi je što je lekcija bila toliko mučna.
I ja sam je naučio na teži način.
Jedino je tako možeš naučiti.
Više ga ne vidiš, je li tako?
Pretpostavljam da onda zakletva više ne vrijedi.
Još je tu, duboko unutra.
Nije nam dopuštena sentimentalnost, druže Komesaru.
Okrenimo se radije pozitivnoj akciji.
Odjebite već jednom.
Nije li dovoljno da ste mi uzeli suprugu i sina?
Odlazite, dovraga.
Jebeno se stišćemo!
Nepravedno poginuli? Glupost!
U ratu nitko ne gine pravedno!
- Druže. - Otvori.
Smiješ ići.
Neki jadnik. Ranjen na dan završetka rata.
Ne može izdržati dan bez morfija.
Sjeban je kao i mi.
Moram ti nešto reći.
Štošta sam ti tajio. Ne zaslužuješ to...
Nemoj mi reći. Ne želim znati. Dosta mi je priznanja.
Ondje su me prisilili da govorim ono u što ne vjerujem.
Da mislim ono u što ne vjerujem.
Ne zanima me na što su te natjerali.
Ti si mi prijatelj.
- I... - Htio sam ti reći da...
Znam da sada ne možeš ništa poduzeti.
Smrdiš. Znaš to?
Jako. Kao u Saigonu.
Tako je bilo i u djetinjstvu.
Man i ja stalno smo zbijali šale.
Što se dogodi kad Japanac, Kinez i Bon uđu u svinjac?
Umiri dijete!
Baš si zgodan.
Odredište? Tko zna.
Daleko od doma. To je sve što znam.
Hoćemo li stići?
Lađar kaže da su nam izgledi pola-pola.
"Dobri su", kaže Bon.
Unatoč svemu, s pogledom prema ničemu,
i dalje sam revolucionar.
Moja je reedukacija gotova, ali svejedno pišem svaki dan.
Ovaj put za sebe. Za nas.
Preradi. Proživi. Počni iznova.
Prijevod: Tomislav Fogec