SYMPATIZANT
Viděl jsi někdy ducha?
Zjevují se mi ti, které jsem zabil.
Věří totiž, že zemřeli nespravedlivě.
Takových je plný svět.
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ DON MUEANG
BANGKOK, THAJSKO 1 127 KM OD VIETNAMU
Sháníte taxi, pane?
Vítej doma.
Mistr tichošlápek mě zase dostal.
Vítám vás nazpět, pánové.
Ano, já vím, není to Vietnam, ale přistáli jste
na hraně, na ústí, na rtech vaší domoviny.
V cestě vám stojí jen mrzký rudý Laos. Hlavně že jste ve správným časovým pásmu.
Tak pohyb, hoši. Let's get funky. Kalíme!
LETIŠTĚ BANGKOK
"Let's get funky."
Opakovali jsme tuhle mantru, aby nám otupila strach a výhrady,
ale nikdo z nás, ani duchové, jsme netušili, jak moc "funky" to bude.
Konec.
Konce bývají těžké, že?
Jímá mě zlověstný pocit, že kritiky budou nevalné.
Taková škoda.
Kdyby to mělo slušný konec,
mohli jsme ji předat komisaři ke zvážení.
Soudruhu veliteli, rok vám tu sepisuji zpověď!
Proč jsi do toho musel cpát nějaké duchy?
Prostě tam byli.
Jako literární zkratka, nebo jako reálná manifestace pověrčivosti?
Neptal jsem se jich. Rozhovorům s nimi jsem se vyhýbal.
Nemůžeš skončit příletem do Bangkoku. Ani duchy.
Vrať se na celu. Dopiš to do současnosti.
A důkladně.
KONEC
Hned ráno nás odvezli na severní hranici,
ale můj boj začal už večer předtím v Očistci.
Jen jsme tam vlezli, věděl jsem, co tam děláme.
Poslední mecheché odsouzenců na smrt.
Doprdele...
Neupejpejte se. Dneska platí Strýček Sam.
- Díky, Same. - Děkujeme, Strýčku.
Díky, Strýčku Same.
Claude věděl, že zavětřím krev.
Přesně to chtěl.
Počítal s tím.
Americký dolar!
Ještě k té misi. Doufám, že máme aspoň šanci.
Není to předem prohrané?
Nic na světě není předem prohrané.
- Ovšem. - Jo.
Chlape! Seber se!
Jsi chytřejší než oni.
Koukej sklopit hlavu a nech bojovat ten póvl.
Ptáš se, zda se ta operace zdaří.
Ze zkušenosti vím, že úspěch tajné mise
závisí především na tom, jak moc tajná nakonec zůstane.
Souhlasíš?
A úspěch vtipu závisí na tom, zda je vtipný.
Kdo říká, že jediným účelem vtipu je rozesmát?
Podáš mi ten ruksak?
Jsem komunista.
Léta jsem agent Strany. Ve službách revoluce.
Infiltroval jsem tajné a předával info do Hanoje.
I teď jim hlásím reakcionářské aktivity a snažím se je vší silou podrývat.
I to, že jsem ti předal stopu, je součást mé anti-antirevolucionářské strategie.
Páčíš ze mě, že jsem komunista.
Pro jednou nic nehraju.
Ale no tak. Co tak koukáš?
Je to naše práce.
Cílem byl Sonny, ne ty.
- Claude... - Pij.
- Co to je? - Bakterie, která je tu jako doma.
48 hodin z tebe bude lítat pod tlakem všechno z obou stran.
Svedeme to na ty nudle, které sis dal jen ty.
- Pij. - Proč bych měl?
Protože ti zachráním prdel.
Vyvlíkneš se z akce a můžeme to v klidu probrat.
Jakmile přiznáš všechny svoje lumpárny,
zjistíš, že drobné přešlapy milerád odpouštím.
Dávám ti poslední šanci.
Pij.
Naser si, debile!
Co jsi to říkal?
Bude to tvůj pohřeb.
Klid, panstvo.
Pánové, prosím. Zítra nás čeká velký den.
Nestojíme o potíže. Dejte si pivo. Prosím.
Zvu vás. Nepil jsem z něj.
Co to vyvádíte? Kdo se na to má dívat?
Díky.
Takhle se chlastá. To čumíš, co?
Máme umřít tady, nebo na ranveji?
Linh, lásko, věř mi. Doběhneme tam.
Jste obklíčeni! Vzdejte se!
Nemusíte umřít!
Ne, nedělej to!
Pusť mě! Nech mě, sakra!
Přestaň! Pojďme žít, Bone.
Pojďme žít.
Parchante jeden.
Kdybys neletěl, mohl jsem tu umřít.
Jste obklíčeni! Vzdejte se!
Nemusíte umřít!
Proč to popisuješ jako tragédii?
Stanuli jste na počátku cesty za vykoupením.
Z pohledu vězně je těžké se vyvarovat zoufalého tónu.
Nejste vězni, ale na převýchově. Už si to zapamatuj.
BLÍŽE NEURČENÉ MÍSTO, VIETNAM
Směl bych mluvit s nadřízeným?
Všichni lidé jsou si rovni.
I to vás tu naučíme.
Hotovo.
Stojí tu "hodnost v loutkové armádě",
ale já byl důstojník armády Vietnamské republiky.
Bone, ne...
Mám vypsat lidi, které jsem zavraždil, ale já lidi nezabíjel.
Jenom zasraný komouše.
Takže mám hotovo.
Proč píšeš i o tomhle?
Vykresluješ nás jako surovce.
Vyškrtni to.
Zpověď jsi měl zakončit příjezdem do tábora a příslibem vykoupení.
Nebo ještě lépe, když jste se vzdali.
O to komisař stojí.
Skončil bys pozitivně.
Dosáhl jsi, čeho jsi chtěl. Zajali jsme vás živé.
Komisaře by mohlo zajímat, co následovalo.
Možná nemáte nadřízeného, ale někdo tu velet musí.
Proč mě budíš?
Nezapomeň, že plýtvání elektřinou je protistátní činnost.
Takže stručně.
Už tomu rozumím.
Chceš zakončit zpověď naším setkáním, že?
Chtěl jsem pokračovat ještě dál.
Jsem komunista.
Léta jsem byl agent Strany. Ve službách revoluce.
Infiltroval jsem tajné...
A tím si hodláš obhájit násilí spáchané na soudruhu strážném?
Trestu se nevyhneš.
To já nahlásil nepřátelskou jednotku na území naší vlasti.
Pokud je to pravda, proč jsi přešel hranice s ní?
Riskoval jsi, že tě zastřelí v boji.
Vztyk!
Soudruh komisař.
Proč se trmácíš ven v tuhle hodinu? Dbej na své zdraví, soudruhu.
Proč jsem přešel hranice? Chránil jsem přítele.
Ať sepíše zpověď.
Souhlasím.
Tobě nic neunikne, soudruhu komisaři.
Dejte ho na samotku, kdyby se potvrdilo, že je na naší straně.
Jestli se to rozkřikne, ostatní chovanci by jej mohli zabít.
Piš popravdě,
neboť to, co rozhodne o tvém osudu,
může být něco jiného, než myslíš.
A piš svědomitě, neboť času máme dost.
Jsem špion, spící agent, vyzvědač, člověk dvou tváří...
Proč mi musíš po takové době pořád vzdorovat?
Už jsme tu spolu rok.
Stále to není pro komisaře připravené?
Nebudeš jíst?
Přemýšlíš, zda pro tebe nebude lepší ukázat,
jak tě tíží svědomí kvůli smrti soudruha?
Nechte mě to přepsat.
Nech to tu.
Takže... mám hotovo?
S minulostí ano.
Teď se můžeš zapojit do převýchovy.
Proč na mě zírají?
Kdyby mohli, zatleskají ti.
Proč?
Přežil jsi.
Rok na samotce.
Taky jsi přežil, kamaráde.
A koukám, že bojovného ducha ti nezlomili.
Na tebe ale nemám.
Jak víš, čím jsem si prošel?
Zestárl jsi dvakrát tolik co ostatní. Máš holt od všeho "dvakrát tolik".
Dobré ráno, chovanci.
Dnes navážeme, kde jsme skončili včera.
Popovídáme si o vztahu mezi jednotlivcem a revolucí.
Jak nám strýček Ho připomíná,
nejnebezpečnější pozůstatek starého režimu je individualismus.
Je v rozporu s revoluční morálkou.
Proč má tu kuklu?
Bojí se, že kdyby ji sundal, nebude nám modlou.
Šušká se, že na vůdce není dostatečně čistokrevný.
Individualismus je velice zrádný.
Svádí nás z cesty. Víme, že je snazší...
Jíme jako jednotlivci!
Jak vám vyhovuje kolektivismus ve straně,
která škudlí na přídělech jídla
a nutí jednotlivce bojovat sami za sebe?
Rád jsem tě viděl.
Odveďte chovance Bona na latrínu. Může přebírat kompost na pole s maniokou.
Jak pravil strýček Ho,
kritika i sebekritika je pro člověka potřebná stejně jako vzduch.
Vraťte se k jídlu.
Soudruhu veliteli.
Pletete se.
Tuto myšlenku nepronesl prezident Ho, ale Stalin.
Děkuji za věcnou poznámku.
Rád si vyslechnu komisařovy myšlenky k dnešnímu tématu,
ale mohu-li,
rád bych se s ním podělil o nejkrásnější větu,
která definuje vztah mezi jednotlivcem a jeho komunitou.
Směl bych?
- Smíš. - Děkuji.
Trest pro onoho chovance byl příliš mírný.
Pošlete ho na samotku a tohohle za mnou.
Nasral sis do bot.
Všechny verze mé zpovědi.
Jsou tady.
A já je všechny četl.
Velitel mi tvrdil, že pro tebe nejsou dost dobré.
Prý si s nimi chovanci vytírali prdel.
Věřil bys tomu, že jsem žádnou nepoškrábal?
Po takové době?
Jak...?
Den osvobození mi byl osudný.
Měli jsme slavit.
Generál Phu přišel na trhání. Když jsem se vracel domů,
viděl jsem přes most tanky naší armády.
Radostí jsem sotva dýchal.
Když vtom se na obloze zjevil Phantom.
Letěl vysoko, aby ho nesestřelili.
Věděl jsem, že z takové výšky tanky netrefí.
Netrefil.
Svrhnul napalm přímo na mě.
V tu chvíli se zpomalil čas.
Tomu se říká...
pech.
Proto jsem ti nestíhal odepsat včas.
Proč jsi nic nenapsal?
A co by se změnilo? Poslal bys mi americkou medicínu?
Na první pohled
jsem si náš domov takhle nepředstavoval.
Psal jsem, ať se nevracíš.
Tvrdíš, že jsi agent. Muž dvou tváří.
Jenže podle mě jsi dvojitý agent. Zradil jsi své druhy ve prospěch Ameriky.
Teď máš možnost se přiznat.
Přiznávám,
že jsem nebyl zcela upřímný.
Celý rok jsem vám zatajoval poměrně zásadní věc.
Že jste idiot bez náznaku inteligence.
Omlouvám se.
Nemyslíme si, že bys ve zpovědi lhal. Jde o to, z čeho ses nevyzpovídal.
Netvrdíme, že mlžíš záměrně.
Vzpomeň si, na co jsi zapomněl.
Pokud jsem zapomněl, těžko si vzpomenu, vy kreténe.
To je podstatou toho slova!
Proto ti chceme pomoct.
Soudruhu doktore?
Prosím, soudruhu, poslouchejte...
Nazdar. Vítej mezi námi.
Ještě se drží.
Ale co nevidět si to bude přát.
Už teď si to přeju.
Jsme tu už tři dny. Tři!
Víš, kolik elektřiny nás to stojí, soudruhu?
Nezapomeň, že pozítří jedu na politbyro.
Tohle vyřešíme, než odjedu.
Jeho mysl je jako mandarinka s tlustou kůrou.
Bez ostrých nehtů ji nevymačkáme.
Prosím.
Aspoň vypněte ta světla.
To nepůjde.
Musíš prozřít.
S tím mu nepomůže ani všechno světlo světa.
Život v temnotách ho nadobro zaslepil.
Takové elektřiny...
Prosím, pomoz mi.
Četl jsi mé přiznání.
Popisoval jsi, jak jsi vpisoval šifry mezi řádky.
Musíš se dostat ke vzpomínkám ukrytým mezi řádky.
Problesklo ti hlavou, na co jsi zapomněl?
Jestli je to vtip, tak dost blbej.
Elektrický úhoř.
Nazdar, brachu!
Kdykoliv mě sem pošleš, stavíš se na návštěvu.
Je mi líto, že tvé sadistické choutky neukojím.
Já už se sem normálně těším.
Nemusím při sraní sedět. Ani stahovat gatě.
Příteli...
Šetři síly.
Jak mi tohle můžeš dělat?
Co?
Držet tě naživu?
Nikdo se do tohohle očistce nehrne.
Ale já si o něj zažádal, když vás sem poslali.
Ze všech sil jsem se snažil...
ušetřit vás zbytečné bolesti.
Nejsem ale všemocný.
Strana nás sleduje.
A ty mi moc nepomáháš.
Dokázal jsem, že jsem pravý revolucionář.
Mě přesvědčovat nemusíš.
Velitele ovšem ano.
Jsi jeho nadřízený.
Revolucionáři se bojí sebe navzájem.
Děkuju.
Může mě nahlásit, že se vyhýbám povinnostem.
Ze všeho jsem se vyzpovídal.
Vždycky se ještě něco najde.
Tak to u zpovědi chodí.
Radím ti, abys zazářil.
Já svou roli sehraju.
Vzpomínej.
Půlčík s 13 kaďáky!
Parchante.
Všivej parchante!
Mami?
Kdo je můj otec?
Proč jsem půlčík?
Chceš prozradit tajemství?
Ty a já máme stejné oči.
Koukej.
Dal by sis?
Přinesu ti jich, kolik budeš chtít.
Kolik chceš. Každý měsíc.
Každý měsíc.
Když to nikomu nepovíš.
Umíš mlčet?
- Jsi přece velký kluk... - Který udrží tajemství.
Já jsem to říkal!
- S kostmi to půjde těžko. - My je nemáme.
Zbavíme se jich?
Tak běž.
Dáma čeká.
"Dáma"?
Jedem, jedem!
Nazdárek. Máš žízeň?
Tohle ji jistě uhasí.
Chceš, aby tě zabili? Zalez!
Mám tu jen 16mm verzi do letadel.
Ale na zkouknutí stačí.
Vrací se ti vzpomínky?
Tumáš. Naše scéna si žádá rekvizitu.
Pustil jsem si to několikrát, abych spočítal, kolikrát Bona zabili.
Nechal tam vietnamské repliky?
Damianos se zjevně snažil slib dodržet.
Víš co? Docela se mi líbí.
Ten film je děsný brak, ale jen z našeho pohledu.
Je to Američan. A z pohledu Američana...
je to dost progresivní.
Přesto...
na podobné scény se nám nekouká snadno.
Budeš moje královna. Uděláme si děti.
Na kolena!
Připomíná ti to něco?
Vyhledej.
Vyvolej.
Vrať.
To je ono.
Saigon co nevidět padne.
A zrádci, kteří nám zatáhli škodnou do hnízda,
budou na kolenou prosit, aby je, zbabělce, odvezli pryč.
Ale ani pak vám nedáme spát!
Naše kaťuše vás sestřelí z nebes.
Usmažíte se v útrobách válečných letounů jako prasečí prejt!
Jdeme si hrát.
Jdu se vyvětrat.
Tohle snad není nutný.
Nutný to není, ale stát se to musí.
To přece nemusíte! Nechte mě s ní hodinu o samotě.
Chce ji prubnout první.
Seržante! Co prosím? Zopakuj to!
- Dělal jsem si srandu. - Ty sráči...!
Chudinka by se taky chtěla napít.
Co říkáš, kapitáne?
Slyšíš, jak si o to říká?
Tak naposled. Od koho máš ten film?
- Co jsi viděl? - Všechno.
Poslouchám.
Tlačil tu flašku hloub a hloub do úst,
až jí tekla krev z roztržených rtů.
Nemohl jsem se dívat.
Bál jsem se, že z oněch rtů vyklouzne...
moje jméno.
A co hůř... co se vážně nedalo vydržet...
Měli byste si je prohodit a navzájem přečíst.
Není tak dobrá spisovatelka jako ty, ale špionka je lepší.
Vytrpěla si všechnu tu hrůzu, aniž by tě prozradila.
Tak si říkám...
že tvá zpověď nebyla tak docela přesná, že?
Ne.
Nebyla to její ústa, že ne?
Ne.
Ale... ale...
Seržante! Co prosím? Zopakuj to!
Dělal jsem si srandu.
Klídek. Nejsi o nic lepší.
Hodnej kluk.
Ale usadil jsem se nazpět.
Co děláš v táboře?
Na to už dva roky hledám odpověď.
Ani slovem jsi mě nepohanila.
Chtěla jsem věřit, že to tajemství za to stálo.
Muselo tě zklamat, že tou odpovědí jsem já.
Mě už nic zklamat nemůže.
To mi připomíná, jak se Bon porval s těmi třemi vojáky.
Na zahrádce. Před odletem...
Ale nemáme americký pivo.
Teď jsme u moci my.
Američani ani Francouzi už s námi nevyjebou. To zvládáme sami.
Přesedni si. Ve tmě sedím já.
Jen tady by velitelova cháska nehledala.
Příště dej foťák někomu, kdo umí fotit.
Zaostřil na pozadí.
Major chtěl nejspíš esteticky vyjádřit
pnutí mezi jednotlivcem a jeho prostředím.
Zas ten tvůj cynismus!
A povýšenectví k tomu. Proto ti velitel nevěří.
Mluvíš naší řečí, jako bys ji překládal z angličtiny.
Bavíš se v ní ve snech s matkou?
Přemýšlíš v angličtině!
Pověz mi. Myslíš, že je něco vzácnějšího?
CO JE VZÁCNĚJŠÍHO NEŽ SVOBODA A NEZÁVISLOST?
Jak to myslíš? Nic vzácnějšího není.
Opravdu? Nic tě nenapadá?
Například... štěstí?
Na štěstí nevěřím.
- Láska? - Vážně?
- Ani peníze? - V žádným případě.
Skutečně si myslíš, že nad ony dvě věci není?
Vskutku? Zamysli se, příteli. Něco vzácnějšího je.
Nemůže být!
Kvůli svobodě a nezávislosti své země jsem přišel o vše.
A ty mi chceš tvrdit, že je něco víc?
Jak můžeš?
Převýchova končí touto zkouškou.
Máš tři pokusy.
Víra?
Děláš si srandu?
Už máš jen dva.
- Rodina? - Ne tak jako tohle.
Poslední pokus.
Zamysli se nad tím, co jsi odpověděl prvně.
Co je vzácnějšího? Nic.
Co je vzácnějšího než svoboda a nezávislost?
Co je vzácnějšího? Nic.
Nic. Co je vzácnějšího než svoboda a nezávislost?
Co? Nic.
Ono nic. Odpovědí je nic.
Nic.
Čím lze vyvážit svobodu a nezávislost? Ničím.
Ano, ovšem. Čím jiným?
Promiň, že tahle lekce... musela tak bolet.
Sám jsem se naučil, že pokud chceš vážně prozřít,
musí to bolet.
Už ji ani nevidíš, viď?
Počítám, že s ní vzala za své i přísaha.
Nevzala. Tu si nosím v sobě.
Jak by se na takovou sentimentalitu tvářila Strana, soudruhu?
Pojďme raději příkladem.
Do hajzlu, dejte mi pokoj!
Nestačí, že jste k sobě přetáhli ženu a syna?
Krucinál. Zmizte!
Nevidíte, že je tu plno?
Hovno "nespravedlivá smrt".
Ve válce nikdo neumírá spravedlivě!
- Soudruhu! - Ven s ním.
Můžeš jít.
Nějakej chudák. Schytal napalm poslední den války.
Bez morfia by bolestí nepřežil ani den.
Parchant je stejnej ubožák jako my.
Měl bych se ti přiznat.
Něco jsem ti tajil, což si nezasloužíš...
Mlč. Nechci to slyšet. Dost bylo zpovědí.
V táboře... mě donutili říkat věci, kterým nevěřím.
Myslet si, čemu nevěřím.
Je mi fuk, k čemu tě přinutili.
Jsi můj kamarád.
- A... - Promiň, ale musí to ven.
Chápu, že teď s tím nic nenaděláš...
ale smrdíš. Víš to?
Vždycky jsi smrděl. Už v Saigonu.
I jako malej kluk.
S Manem jsme si z tebe dělali s lidmi srandu.
"Co se stane, když Japonec, Číňan a Bon vejdou do chlívku?"
Utište si ho!
Ahoj, fešáku.
Cíl cesty? Neznámý.
Daleko od domova. Víc netuším.
Doplujeme tam?
Podle převozníka je to padesát na padesát.
Jak říká Bon: "Slušná šance."
Navzdory všemu, tváří v tvář ničemu,
jsem stále revolucionářem.
Má převýchova je u konce, ale přesto píšu každý den.
Teď už ale pro sebe. Pro nás.
Přepiš. Prožij. Začni znovu.
Překlad: Martin Petřík