SIMPATIZANTUL
Ce-i?
Voiam să fiu sigur.
De ce?
De Gălușcă.
Ce te aduce la noi așa târziu?
Îmi cer scuze.
De ce ai bătut drumul până aici doar pentru asta?
Procedezi cum crezi. Știi ce trebuie făcut.
Hai înapoi la culcare.
Puțea a băutură.
Și? Băuseși?
Tovarășe comandant! Cum puteți întreba așa ceva?
Bine, bine. Ce s-a întâmplat mai departe?
Când i-am spus lui Bon cum m-a expediat generalul,
mi-a râs în nas. „Tipic! Ce te așteptai?
Nu-ți spune niciodată ce să faci, dar trebuie să execuți, altfel plătești.”
Tovarășe comandant, iar a început instigatorul.
Blestemăția asta de tabără nu funcționează fără mine.
Așteaptă-mă. Mă întorc rapid. Dă-i un pix și mai multe foi.
În situații ca asta, ai trei opțiuni.
Ce își dorește generalul?
O execuție publică, un accident nefericit sau o dispariție misterioasă?
O execuție publică deghizată în accident nefericit, evident.
În cazul ăsta, ar trebui să fie un jaf armat.
Mă asigur eu că pare jaf armat.
Nu. E datoria mea. Mie mi-a cerut generalul să o fac.
- Dar nu ai pic de experiență. - Iar tu ai?
Vorbim aici de un asasinat.
Nu ne parașutăm scuipând gloanțe din mitralieră.
Faza e că...
n-am fost un parașutist de rând.
Poftim?
Mă gândesc că ai auzit de programul F-6.
Ce?
Îmi pare rău că nu ți-am spus. Și nici lui Man.
F-6 a fost un program strict secret. Știi ce presupune asta.
F-6. Doamna cu coasa.
Am fost oripilat să aflu că prietenul meu era un asasin
care îmi ucisese zeci de camarazi.
Dar, sincer, m-am simțit și ușurat.
Nu eram singurul care mințise atâția ani.
Și îmi prindea bine experiența lui.
Uite. Merge să-și ia dulciurile.
Uite acolo. Același ritual în fiecare zi.
Toată săptămâna, fix același tipar.
Auzi...
Ai devenit tare vorbăreț în ultima vreme. Ce s-a întâmplat cu tine?
Spune ceva.
Tocmai ai spus că sunt prea vorbăreț.
La amiază. Precis ca ceasul.
Da, tocmai au făcut gemeni. Gemeni băieți sau o fată și un băiat?
Nu știu. Fir-ar să fie!
Care-i problema?
De ce naiba a trebuit să aducă copiii?
Cu căruciorul!
Nu voiam să-i văd.
Oricum aveai să-i vezi. La petrecerea de longevitate.
La petrecerea de longevitate? Futu-i! Nu-mi spune...
Suntem invitați.
Le-a lăsat la magazinul de băuturi.
Gălușcă e tare mândru că maică-sa face 80 de ani. A zis...
La cum merg lucrurile, va trăi mai mult decât mine.
Oare ce-o face Man?
Dacă nu a reușit să fugă...
probabil e torturat chiar în clipa asta,
în vreo închisoare denumită „tabără de reeducare”.
Futu-i!
Bon, nu!
Bon, stai! Dacă ne vede cineva?
E o stradă liniștită, cu acces rapid la autostradă.
Cartierul e și-așa dubios. Dacă îi luăm portofelul,
poliția va crede că e un jaf care a degenerat.
Ești nebun? Vrei să o faci aici? Unde locuiește și familia lui?
Aici îl omorâm.
Îl încolțim între mașină, perete și canal.
Un singur glonț, fie în spatele urechii, fie în frunte,
în funcție de cum se întoarce.
Indiferent, o să iasă mizerie. Ai văzut vreodată creieri împrăștiați?
Da, bineînțeles, preferații mei.
Știi ce nu-mi place mie? Când îți ajunge în gură.
E cu gâlme și negru, cu bucăți de sânge coagulat în el.
Fiul meu a plecat la serviciu.
Iar nora mea a ieșit cu gemenii la plimbare.
Sunt doar eu acasă. Singură. Ca de obicei.
Am înțeles. Atunci ne întoarcem altădată.
Ați bătut atâta drum și plecați pur și simplu?
Dv nu erați pe picior de plecare, tanti?
Nu. Nu...
Maiorului îi plac dulciurile.
Nu. Alea sunt pentru vânzare.
Vrea să se îmbogățească. Ca un american adevărat.
Vai, în ce fel sunt! Ce gazdă îngrozitoare!
Nu o putem face în parcare. Nu cu mama lui aici.
Tocmai de-asta mă temeam cu tine.
O să audă tot.
O să i se pară că s-a trântit o portieră.
Mai încet! Pare să audă foarte bine.
Doamne, e antică!
Te rog, putem să plecăm?
Nu, nu, trebuie să mai stați. Am ceva foarte special pentru voi.
Trebuie să îi ascund de băiatul meu.
Biscuiți cu zmeură Paille d'or.
Ce povesteai că nu ți place să mănânci? Afară, mai devreme.
Poftim?
Ziceai ceva de gâlme...
ceva negru, cu bucăți de sânge coagulat în el.
Stabilim meniul pentru petrecerea mea de sâmbătă.
Sângerete. Lui Bon nu îi place sângeretele.
Sângerete?
Un caltaboș cu sânge. Seamănă bine cu tiet canh.
Nu te teme. E o petrecere de longevitate.
Nu o să avem nimic asemănător cu sângeretele.
Da.
Ia spune-mi, domnule căpitan, tu de ce nu ți-ai găsit soție?
Ești atât de arătos. Și deștept.
Știți de ce.
De-aia? Prostii! Aici suntem în America.
Cică în țara asta nu-i pasă nimănui că ești bastard.
Promite-mi că o să vii însoțit la petrecere.
- Ce te aduce aici așa, deodată? - M-am gândit să văd ce faci.
Trebuie să mai adăugăm o regulă: fără vizite-surpriză.
Arăți bine.
Nici tu nu arăți prea rău pentru cineva trecut în vizită întâmplător.
Ai fost vreodată la o petrecere de longevitate?
Nu. Se poate să fi văzut una într-un episod din Star Trek?
Vrei să vin cu tine?
Dacă accept, cum mă vei prezenta celorlalți invitați?
De ce simt că, orice aș răspunde, am încurcat-o?
Nu e o capcană.
Iubitule, relaxează-te. Câteodată ești mult prea încordat.
De acord, așa e. Dar înseamnă asta că vii cu mine?
Te sun diseară.
Mi se rupe inima.
Oare...?
- Oare mă urmărești? - Nu, e doar o coincidență.
De-asta și sunt așa uluit.
- Nu știam că ai câine. - Chestia asta... E bun de recuzită.
Nimeni nu bagă în seamă un homosexual care-și plimbă câinele prostovan.
Un homosexual?
Sunt cine trebuie să fiu. Ca tine.
L-ai primit de la CIA?
Să zicem că nu e în afara oricărei bănuieli.
Că veni vorba, ai vreo pistă privind suspiciunile generalului?
A găsit omul tău din Saigon ceva demn de atenție?
Potolește-i temerile cât de repede.
Și-ți spun de ce. Fiindcă avem nevoie de el.
Dar acum e doar un clovn impotent, nu?
Da, însă e în continuare regele. Un clovn cu coroană.
Așa că lasă trăncăneala și caută să-mi găsești dovezi.
Ți-ar prinde bine și ție.
Tu ești ăla care a venit cu povestea asta cu dulciurile.
Dă-i generalului ceva bun de molfăit.
Dovezi?
L-am putea chema pe maior la Yellow Flag, să-l scuturăm puțin.
Dar ce-o să facem dacă neagă vehement? Nu uita, suntem în America.
Ce bine era în Vietnam, unde puteam tortura civilii fără probleme.
Trebuie să adun după el?
Un homosexual cu simț civic ar aduna.
Hristoase! Ai dreptate.
Nu, nu, nu-l mânca. Hristoase!
- Dacă nu găsesc nicio dovadă? - Atunci treci la următorul.
Și la următorul. Și la următorul. Și la următorul, până afli ceva.
Încă ceva. Poți să faci ceva cu ăsta?
Hai!
Ignorând faptul că răbdarea e principala virtute a spionului,
am decis să-l mai întreb pe Man o ultimă oară.
Maiorul era nevinovat. Pe cât de nevinovat putea fi cineva din armata aia.
PROGRAM PENTRU TINERI
SPRIJINIȚI-VĂ REPREZENTANTUL
NED GODWIN ÎN CONGRES
Și tot n-am primit instrucțiuni de la Man dacă să-l omor pe maior sau nu.
S-AR PUTEA SĂ MĂ SUSPECTEZE. ÎL OMOR?
Am început să mă întreb dacă e un refuz sau un acord tacit.
Ce mai face acolo?
Mor de foame.
Vezi, ți-am spus.
Nu e chiar așa simplu.
Trebuie să-i urmărim programul o lună...
Gușterul ăsta cine mai e?
Tipii cu scobitoare nu-s niciodată semn bun.
Futu-i!
Stai...
Domnule maior.
Nu e ceea ce pare.
Și ce pare?
E partenerul meu de afaceri.
Ce fel de afaceri?
Păi, să vezi...
Bine, îți zic.
Mai am o mică afacere, de export.
Cu marfa aia?
Dulciuri expirate.
Le adun și le vând la preț redus.
Încerc să sporesc piața neagră din Saigon,
ceea ce va destabiliza economia regimului comunist...
Din Saigon?
Domnule maior, vrei să spui
că le vinzi conaționalilor noștri dulciuri americane putrezite?
Nu sunt putrezite.
Da, sunt trecute de data recomandată, dar asta nu înseamnă că sunt putrezite.
Fix ca mama. Încă proaspete.
Te rog, nu-i spune generalului. N-ar înțelege.
- Cred că ar putea... - Nu, te rog.
Trăim într-o lume nouă.
Poți merge unde vrei, poți ajunge oriunde.
Atâta timp cât întâi faci bani.
Iar în America nu avem de ce să rămânem doar un chinezoi și un bastard.
Dacă te dedici cu adevărat țării ăsteia...
devii american pe de-a-ntregul.
Dar, dacă nu o faci...
ești doar o fantomă ce rătăcește între două lumi.
Pe vecie.
Foarte înțelept.
În brațele omului pe care trebuia să îl ucid,
gândul mi-a zburat brusc la mama lui.
Cât de departe ai ajuns?
„În brațele omului pe care trebuia să îl ucid,
gândul mi-a zburat brusc la mama lui.”
Voi sigur sunteți refugiați?
Știi cum sunt familiile de asiatici.
Dar și eu mă întreb de unde a avut bani chiar de atât.
Domnișoară Mori...
O clipă. Revin imediat.
Trădare.
De către cine?
Nu e evident?
Maiorul?
Cum îndrăznește să își umilească tatăl în fața conaționalilor noștri?
Și cum îndrăznește maiorul să-i permită să se prostitueze așa pe scenă?
N-ar mai fi trebuit să îndur umilința asta dacă îți făceai odată datoria.
Am zis să fiu generos și să îl las să serbeze cei 80 de ani ai mamei lui.
Generos?
Crezi că te afli în poziția de a arăta asemenea generozitate?
Mulțumesc, mulțumesc.
Vă rog să vă așezați la locurile voastre.
Doamnelor și domnilor,
am pregătit un cadou foarte special pentru mama.
Mamă...
Când îmi pun mâna pe buric...
îmi amintesc cum...
am fost legați de cordonul ombilical.
Lana.
Nu mai sunt școlărița de demult.
Felicitări!
Se pare că azi e și ziua în care te desparți de viața de...
fiică.
Dar tu?
Te-ai despărțit de viața de aghiotant?
Eu așa sper.
- Ai o voce minunată. - Mulțumesc.
Ea e fiica generalului. Adică Lana.
Iar ea e șefa mea...
Adică iubita mea. Domnișoara Mori.
Sofia.
Hai să bem! Doar suntem la petrecere.
Vin cu tine. Ce vrei? Margarita?
Sigur. Dacă găsești.
Ești casa și inima mea.
Oriunde am fost...
ai fost cu mine.
Mulțumesc, fiule.
O petrecere de longevitate nu ar fi completă
fără cuvintele unui invitat special.
Un luptător din Beretele Verzi care a luptat patru ani alături de noi
și care luptă și azi pentru poporul nostru în Congresul american.
Vă rog să îi urați bun-venit prietenului nostru, congresmenul Ned Godwin!
Să-mi trag una! „Ned napalm” în persoană!
Mulțumesc. Mulțumesc, domnule maior.
Ți-am întrerupt prezentarea? Îmi cer scuze.
Citește felicitarea.
Bun-venit, domnule congresmen!
Angajamentul dv față de poporul nostru e clar
ca cicatricile ce le purtați pe mână.
Astea?
Sunt nimic față de rănile provocate pământului vostru natal.
E o adevărată onoare să fiu alături de voi astăzi
să sărbătorim viața lungă a acestei minunate doamne vietnameze.
Vă rog să primiți acest dar
ca simbol al prieteniei dintre țările noastre.
Când luptam cu Viet Congul,
acest cuțit american făcut de mână a fost cel mai bun aliat al meu.
Mi-a salvat fundul alb nu doar o dată.
Aduce ghinion să-i dai unui vietnamez un cuțit cadou.
Taie relațiile.
Ce dobitoc!
Nu, e un dar.
Ține-l așa.
Privindu-vă chipurile mândre, îmi amintesc de ceva drag sufletului meu.
Marea promisiune a Americii.
Promisiunea visului american.
Promisiunea că America e țara libertății și a independenței.
Țara eroilor care nu vor înceta vreodată să își ajute prietenii
și să își nimicească inamicii.
Într-o zi, America va fi din nou mândră
și asta, datorită imigranților curajoși ca voi.
Iar în acea zi, plină de recunoștință, America vă va auzi ruga,
America vă va acorda ajutorul.
Iar în acea zi, generalul Trong,
care a luptat cu vitejie alături de mine în munții din nord...
Ascultați la mine.
Pământul pe care l-ați pierdut va fi din nou al vostru.
Trăiască Vietnamul!
Comunismul nu învinge niciodată. Capitalismul va triumfa.
Trăiască Vietnamul!
America! Vietnam!
Noroc!
Ce cuvinte înălțătoare, Ned!
Meritul lor e că sunt adevărate.
Iar darul generos al cuțitului tău...
Nu, nu, nu. Ăla e doar...
E o copie fidelă.
Dle congresmen, el e tânărul de care îți povesteam.
E directorul meu de comunicare.
După cum vezi, e metis.
Da.
Vă rog să mergeți și să faceți o poză.
Pardon.
Nu-ți face probleme.
Să vă prezint gemenii.
Spanac, după desenele americane cu Popeye.
Popeye mănâncă spanac și capătă forțe de neegalat.
Iar Broccoli a venit de la sine.
Putere și sănătate.
Țara asta nu e pentru cei slabi.
Ați ales bine numele. Memorabile.
- Da. - Felicitări!
- Mulțumesc. - Vreau și eu în afacerea ta.
Sunt drăguți, nu?
Du-te în rândul al doilea.
De ce?
Crezi că te fotografiezi în primul rând cu fusta aia scurtă?
Toată lumea îți va vedea picioarele. Hai, fuga!
Dați-mi voie.
Știi ce mi se pare amuzant la discursul ăla?
Am senzația că o să-mi spui.
Libertate și independență, democrație...
Seamănă cu sloganul folosit de partidul comunist.
Un slogan e un costum pe umeraș. Oricine îl poate purta.
Îmi place. Pot folosi exprimarea?
E interesant prietenul tău.
Pare mândru că flirtează cu idei clandestine.
Nu suntem prieteni.
S-a strâns toată lumea?
Suntem toți aici?
Stați!
Puteți opri globul de discotecă?
Să fii în continuare sănătoasă, mamă!
Multă lume te iubește.
Băiete, încă aud bine.
Gemenii, zâmbiți.
S-au născut aici, vorbiți în engleză.
- Spanac, Broccoli, zâmbiți! - Zâmbiți!
Zâmbiți!
Americanii ne-au înecat în dulciuri americane.
Ne-au făcut dependenți.
Deci ambalezi dulciurile expirate, iar individul ăla le expediază la...
Hong Kong.
Iar omul nostru din Kowloon
deghizează coletele în rechizite școlare donate de Coreea de Nord.
Așa.
După care le trimite la Saigon.
Nimeni nu se atinge de rechizitele școlare donate
de un aliat socialist.
Ar trebui să-ți lipești și tu unul pe mașină.
AMERICA ORI O IUBEȘTI, ORI O PĂRĂSEȘTI
Mulțumesc.
Uite la noi!
Doi americani adevărați.
Weekendul viitor,
vom serba prima noastră zi a independenței în America.
Cică e mare petrecere.
Iar anul ăsta e și mai mare,
căci mai e un an până la aniversarea de 200 de ani.
Nu se va mai vedea cerul de atâtea artificii.
Artificii...
Invenție chinezească, desigur.
Fac gălăgie artificiile, dar mai bine să fim siguri.
Da.
Ești prost? De ce ți-ai luat pantofii ăia?
Ei, căcat! Sunt începător.
Și așa, ar trebui să știi
că nimeni nu poartă pantofi eleganți cu hanorac.
Totul începe cu bunul-simț.
Gândește-te la asta.
Unde o să-l oprești pe Gălușcă?
Păi...
Chiar înainte să intre pe ușă?
O să se relaxeze știindu-se ajuns acasă.
Dacă îi arăți pistolul, s-ar putea să fugă spre ușă.
Știi cum zic?
Ai grijă să-l duci spre locul dintre mașină și zid
înainte să-l împuști.
Știu, știu.
Și apoi ce faci? Zi-mi.
Îl pun să se întoarcă.
Nu. Mă asigur că nu se întoarce.
Nu, îl pun să se întoarcă.
Nu vei putea să apeși pe trăgaci dacă îl privești în față.
Ai luat-o intenționat?
UN BURGER PLĂCUT
M-am gândit că l-ar liniști.
De ce?
E prea ironic?
Domnule maior!
Salut!
Aia mirosea așa!
Mulțumesc.
E Halloween și nu știu eu?
Dăm cadouri costumați?
Arăți a alb acum.
Pe acolo.
L-am supărat pe general cu afacerea mea?
Spune-i că împart banii cu el. Facem 50-50.
- Ți-am zis să nu te întorci. - Când?
Facem 40-60.
Bine, 20-70.
Ceilalți 10% sunt ai tăi.
Întoarce-te!
Ai zis să nu mă întorc.
Fă ce spun, fir-ar să fie!
Tu nu poți să împuști un om când te uiți în ochii lui.
Mai ales când omul e cel care ți-a întins mâna din avion
și te-a tras să te ducă spre libertate.
S-au terminat artificiile.
Dă-te, Bon! Lasă-mă pe mine!
Hai, Bon, dă-te!
Taci din gură, idiotule!
Nu-mi mai spune pe nume.
Te rog, nu.
AMERICA ORI O IUBEȘTI, ORI O PĂRĂSEȘTI
Alo?
Am rezolvat.
Bine.
Poți să-mi scrii un elogiu?
Domnule?
Se va ține curând înmormântarea
și presimt că îmi vor cere să țin un elogiu.
Cine altcineva să îl țină?
Încearcă.
Ca în vremurile noastre bune.
Noapte bună!
De ce, dintre toate, a trebuit să alegi fix durianul ăla împuțit drept cadou?
Miroși ca dracu'. Du-te și spală-te iar pe cap.
Chiar crezi că era spion?
Cui îi pasă?
De ceva tot era vinovat.
Nebunul naibii!
Deci ești pregătit să discuți subiectul mai în detaliu.
Foarte bine. Așteptam cu nerăbdare.
Dați-mi voie să încep cu începutul.
Dă-mi voie să ți-l prezint pe cel mai viclean adversar al nostru.
CASĂ CIA CU 18 LUNI MAI DEVREME
Ai auzit de dublul atac cu bombă de la Binh Duong? Da?
Unde au folosit un ceas de mână ca declanșator?
Zici de bomba inițială, apoi o nouă detonare după sosirea salvatorilor?
El e Ceasornicarul?
Da. Asta era porecla lui cea șmecheră când acționa singur.
Dar acum e solistul unei formații,
iar melodiile lui ies atât de bine sincronizate,
încât știm că ne ascultă pe la uși.
Nu așa mi-l închipuiam, asta e clar.
Da. I-am pus peste o sută de melodii, să vedem de la care îi crește adrenalina.
Drept urmare, asta cântă la volum mare de cinci zile, nonstop.
Dar comuniștii ăștia
mai degrabă ascultă o bășină cu stropi decât muzică country.
Nu a scos o vorbă.
I-am făcut viața cât se poate de grea, însă e de neclintit.
De-asta te-am adus. Du-te la el și fă ceva.
Ai nevoie de imaginație ca să îl faci să cedeze.
Dansează cu mine!
Ce zici?
Gata, ajunge, ajunge.
Ajunge.
Gata, încetează.
Nu o opri! Nu știi cât îmi place muzica asta?
Melodia aia e prea crudă pentru cineva nevinovat până la proba contrarie.
Yankeilor!
Ați auzit ce căcat mănâncă?
Noi, gălbejiții, suntem vinovați până la proba contrarie.
Altfel, de ce întâi ne împușcați și abia apoi puneți întrebări?
Credeți că noi, gălbejiții, suntem răi de când prindem viață în pântecul mamei.
Ne naștem direct Viet Cong.
Evident, nu pot să îți autorizez eliberarea.
Însă îți pot face șederea mai plăcută.
Să-ți pun o melodie revoluționară comunistă.
Să-ți aduc un papagal cu care să stai de vorbă.
Sau poate vrei o floare de hârtie.
Păsări.
Flori.
Jet de aici!
Măcelarii CIA au un manual de tortură.
Chiar avem?
E complex și precis
ca ceasurile alea elvețiene care îți plac atât de mult.
În cele din urmă, toți vorbesc.
Ascultă-mă.
Știm că ai cârtițe...
infiltrate în rândurile noastre.
Și o să ne spui cine sunt.
De ce să mai amâni?
De ce să mai aștepți până când îți electrocutează americanii ouăle
cu o mie de volți?
Știi cum îi spune CIA-ul
penisului unui prizonier care a trecut prin acest proces?
Țipar electric.
O să te rogi să mori în timpul ăsta.
O să-ți trădezi toți tovarășii și tot în ce ai crezut cândva
și în continuare vei rămâne în viață.
Te vei simți atât de vinovat...
încât te vei ruga iar să mori.
Știu ce vreau.
Dacă îmi dai ce vreau...
îți spun ce vrei să auzi.
Da!
Mâncarea de aici.
Pe bune, e groaznică.
Vreau mâine la micul-dejun niște ouă fierte.
Ouă fierte tari.
Și atunci...
trei ar fi de ajuns?
- N-ar fi cazul să chemi un medic? - Ba da.
Nu face nimic, stai acolo!
Haide!
Cred că e prea târziu.
Haide! Haide!
E mort.
Isteț ticălosul!
Știa că, dacă îl cojește, ar fi prea neted să îi rămână în gât.
Ce?
Nu-i murdar.
Coaja îl izolează perfect.
Te apăsa vinovăția morții Ceasornicarului și a lui Gălușcă.
În lumea noastră nu-ți poți permite asemenea lux.
Aici ai voie o singură porție de vinovăție.
Așa că alege-ți una.
Spionului i se cere să fie de toate la un loc:
tovarăș și dușman.
Dacă nu ești amândouă, te trezești la interogatoriu.
Deși, îmi dau seama acum...
că nu aveam cum să evit soarta asta.
Poate o întrebare să fie și ordin?
Oricum ar fi, nu mai are nicio putere după ce fapta e făcută.
E NECESAR?
Am râs o grămadă când am citit mesajul de la Man.
Pentru că era fix întrebarea pe care mi-o pusesem de o mie de ori.
Cu singura diferență că întrebarea mea era acum la trecut.
Fusese necesar?
Maiorul Oanh a fost un om modest, care s-a sacrificat în tăcere.
Care și-a îndeplinit datoria față de țară și familie fără să se plângă.
Și-a îndemnat mereu familia să devină americani...
să-și facă țara asta casă,
riscând altfel să fie fantome
rătăcind între două lumi pe vecie.
Să vă conduc acasă, domnule?
Vezi gâlma aia din copac?
Aia care arată ca un cuib.
Știai că gâlma aia e plină de șobolani?
E cuib de șobolani.
Futu-i!
Urăsc șobolanii.
Se dă curat, dar orașul ăsta e mizerabil.
„O iubești sau o părăsești.”
Deștept!
O crimă rasială în ziua de 4 Iulie. Foarte deștept!
Dar știi ceva, prietene? Ești puțin dus.
De la tine am învățat totul.
El era.
I-am găsit o scrisoare în una din cutiile cu dulciuri.
Codul era atât de rudimentar,
că băieții noștri de la Langley l-au descifrat în 20 de minute.
Ce zicea mesajul?
Te dibuise.
Poftim.
URGENT. S-AR PUTEA SĂ MĂ SUSPECTEZE
CE SĂ FAC? SĂ ÎL OMOR?
De unde știi că se referă la mine?
Știi că la magazinul de băuturi
ți-am zis că cineva te-a indicat drept spion? Ghici cine.
Ce fraier! L-a indicat fix pe cel în care avem mai multă încredere.
Bun-venit în lumea spionajului!
Încă o tură și gata.
Ridicol, nu?
AMERICA O IUBEȘTI SAU O PĂRĂSEȘTI
Cine-s ăștia? Îmi plac.
Ia ghici.
JD's.
Protejatul meu. Îmi place ce-ai ajuns.
- Mulțumesc, Claude. - Da.
Unde mergem?
Spre următorul port din călătoria ta.
Care abia a început.
Nu poți lucra pentru general la nesfârșit.
E timpul pentru o misiune mai importantă.
Marco. Masa unu, da?
Da, pe aici. Poftiți.
Acesta e habitatul natural al celei mai periculoase vietăți de pe planetă:
bărbatul alb la costum și cravată.
Bun-venit la steakhouse, instituția americană tipică!
Dar rolul tău azi e să fii vietnamezul tipic.
Poftiți, domnule.
Se pare că profesorul a inspirat următorul proiect al prietenului nostru.
Mi-a citit un articol în The New Republic.
Era despre primele incursiuni ale Beretelor Verzi în zona muntoasă
și l-a devorat pur și simplu.
Se spune că imitația e cel mai bun compliment.
- Nu m-ar deranja o compensație... - Apoi se bagă tare
și-mi cere tot felul de echipamente pe care i le-aș putea procura
datorită relației mele cu Garda Națională.
Camioane, tancuri, elicoptere...
La cine se referă?
Slavă Domnului că am ajuns! Ce mai faceți?
- Pe aici. - Sfertul academic.
Mersi. Suntem toți bine, da? Forța noastră aliată secretă.
Deci tu ești vietnamezul meu.
- Poftim? Tu cine ești? - Pe bune?
- Astea sunt primele lui vorbe? - Nu știi?
Nicos Damianos.
- Nu ai auzit de The Combination? - Și de The Combination 2.
- Ba da. - Nu știi...?
- Știe filmele, doar că nu și pe tine, nu? - Da, da.
Hai să începem cu asta: ai văzut filmele?
Cam un sfert din primul.
Te-ai plictisit și ai plecat din sală? Ți s-a părut nasol?
- Ești critic? - A pornit alarma antiaeriană.
Au evacuat cinematograful.
Mi-a plăcut cât am văzut, așa că să nu-mi spui finalul.
Ce-l dă pe gât! Se trotilează Hammer al nostru.
Ușurel, prietene.
Deși nu cred că e bine, îmi place puștiul. E tupeist.
- Ești tupeist, puștiule? - Chiar foarte tupeist.
Cât de tare ești?
- Cât de tare e tupeul? - Nu, sângele. Ce proporție ai?
Eu caut 100% orezar.
Iar tu pari, scuză-mi franceza, cam diluat.
Ce să vezi? Cină și spectacol.
- Căpitane, speram să ne ajuți. - Ajutându-l cu noul film.
- Ca să-i asigurăm integritatea culturală. - Da, cum zice el.
Ca să fii un fel de interpret.
Un mediator între cele două lumi, Orient și Occident.
Generalul te laudă, căpitane.
Un metis care se dedică 100% pentru a face ce este necesar.
Deocamdată, necesar este să aștept să mi se ceară scuze
pentru insulta care mi-a fost adresată.
Potolește-te, copile. N-ai să vezi nicio scuză.
Dar îți voi oferi ocazia vieții tale.
Eu unul prefer oricând o ocazie în loc de scuză.
Nu pare un târg chiar așa prost.
Ne-am înțeles deci?
- Haide, calmează-te. Noroc! - Începem cu un test.
Ai un scenariu să-l citesc?
Nu te apuca acum de el, că nu-l mai lași din mână.
Îți zic, e genial.
Cine are poftă de ceva dulce? Mergem la Club Room?
Da, da. Bine.
Nu e niciodată o idee rea.
Noi doi împotriva tuturor
Câteodată parcă suntem
Noi doi împotriva tuturor
Când toți ceilalți întorc spatele Și pleacă
Poți conta că eu voi rămâne
Mai știi când a venit circul în oraș
Iar ție îți era frică?
Prietene, nu așa te porți cu o doamnă.
Vino aici, iubito, te iubim noi.
N-ai învățat pic de delicatețe de la tatăl tău francez?
Era francez, nu?
Bine ai venit, curvă!
După trei rânduri din The Hamlet, revenisem în sătucul natal.
Auzeam bambusul foșnind în vânt.
Și eram acasă.
Corcitură cu 13 găoaze!
Cine e tata?
De ce sunt jumate-jumate?
Nu ești jumătate.
Ești un întreg din fiecare.
Și când unul din noi dispare
Și când unul din noi rămâne Să meargă mai departe
Trebuie să te mulțumești cu amintirea
Doar amintirile noastre
Tăiați, developați, perfect! Reluați-vă pozițiile. Filmăm.
Acțiune!
Zilele în care eram împreună
O iubești sau o părăsești.
Noi doi împotriva tuturor
UN BURGER PLĂCUT
Traducerea: Raluca Dragomir