FINN LJUSET I MÖRKRET
Tack.
Tack för besöket.
Tack. God jul.
Det var inga nya byxor. Ett gammalt par, som bara låg där.
Så gjorde jag när jag inte fick gå ut i kort kjol. Jag bytte om på bion.
En använd blöja.
- Popcornhink med kräks. - Usch!
Och en färdiglagad kyckling i en kasse.
Och du, Hils? Vad är det värsta du har hittat?
En död kropp.
Hjärtattack under Nu blåser vi snuten. Tre man baxade ut honom.
Det var som fan.
Det sänkte stämningen.
- Vad i helvete? - Jösses!
Huvudvärk? Illamående?
Nej.
- Får ni sova? - Ja.
Bra.
Ska vi väga er?
Inte idealiskt.
Två kilo tyngre.
- Hur mår ni rent allmänt? - Bra.
- Bättre sen ni skrevs ut från St. Jude's? - Ja.
- Några stora humörsvängningar? - Nej, inte direkt.
Bra.
Stabil.
Det är bra.
Men jag känner mig lite...
Bedövad, tror jag.
Det avtar nog när ni vant er vid litiumet. Fantastiska grejer.
Jag antar att ni har nån att prata med.
Släkt. Vänner.
O, ja.
- Hilary, har du nån partner? - Ja. Nej.
- Det här är Bill. - Bill, Hilary.
- Hur står det till? - Förlåt i förväg.
Det är så deprimerande. Han bara maler på.
- Väck mig när det är över. - Lägg av!
Låt bli, du gör sönder den!
- Låt bli, du gör sönder den! - Janine...
- Vad knäpp du är! - Ja, men jag gjorde ett försök.
Kom tillbaka, Supertramp. Allt är förlåtet.
- Vad i hela friden pågår här? - Janine spelade en låt på sin freestyle.
Janine, kan du ta kassan? Än en gång har Trevor inte dykt upp.
- Jag har lunchrast. - Du äter inte.
- Jag har inte hunnit. - Mitt hjärta blöder... Gå ut.
Kan vi diskutera det här med Trevor på mitt kontor?
- Om tio minuter. - Javisst.
- Sug mig. - Nej.
Snälla, sug av mig.
Nej, vi fortsätter...
...så här.
Så här.
- God afton. - Ett bord för två, tack.
- Kan jag ta kappan? - Tack.
Är ni klar att beställa?
Jag vet inte om...
Jag kom just på att jag har en tid att passa. Ursäkta.
Stephen ersätter Trevor, som ändå aldrig var här.
Så han har redan fått en flygande start.
Det här är Neil, som oftast sitter i kassan.
Kul att träffas.
- Norman är maskinist. - Läget?
Janine river biljetter med dig. Akta dig för hennes märkliga musiksmak.
- Kan inte vara värre än min. - Hej.
Frankie, Brian...
...och Finn med...håret.
Hej.
Och vår omtyckta arbetsledare Hilary. Hon sköter också godis och snacks.
Hej.
Då ska ni få bekanta er med varann.
Hilary visar hur vi jobbar.
Ta förpackningen längst fram, annars samlar den damm och blir aldrig såld.
Härlig doft. Blir du aldrig frestad att ta en näve?
- Nej. - Inte stjäla, men...
Håll koll på vad du säljer och fyll på när du går av ditt pass.
Det här är salong 1.
Grymt.
Du får slutstäda om du går långa passet.
Håll utkik efter folk som sover.
- Allvarligt? - Ja.
En kille brukade ta med luftmadrass.
Maskinrummet. Gå inte in, Norman är väldigt noga med allt.
Du står vid foten av trappan.
Spara biljettstumparna så att jag kan stämma av mot kassan.
Och när öppnar vi?
- Om 20 minuter. - Vad finns där uppe?
- Tillträde förbjudet. - Får jag ta en titt?
- Jag vet inte... - Kom igen. Snälla.
Herregud.
- En hel biograf till. - Vi hade fyra salonger.
Salong 3.
Salong 4.
Det bästa till sist.
Wow.
Vilket ställe.
- Det var verkligen fint. - Det är det fortfarande.
En annan värld.
Titta på den krabaten.
Ingen fara.
Det är ingen fara.
Bruten vinge, tror jag.
Han behöver lite hjälp.
- Han verkar inte gilla det. - Det går bra.
Eller hur?
Håll honom.
- Nej, jag gillar inte fåglar. - Kom igen nu. Här...
Håll så här.
Såja.
Det tycker han om.
Han föredrar dig.
Och nu...
- Vad gör du? - Ett specialknep.
- Går det bra? - Ja.
Beredd?
Håll honom stilla.
Ja...
Duktig pojke.
Du kan sätta ner honom nu.
Vad händer när han ska på toaletten?
Vågrätt nio.
Fem bokstäver.
"Ord som inleder Det öde landet."
April.
God morgon, Hils.
Norman.
- Har du festkläder med? - Ja, och lite vi kan kalasa på.
Vi kan gå på Misty's, om vi kommer in.
- Eller Hades, de har en bra dj. - Kanske det, ja.
- Vad är det där? - Rätt stass för kvällen.
- Trodde inte du var en rude boy. - Vad sa du?
Rude boy. Two Tone.
- Va? - Two Tone. Specials, Selecter, The Beat.
Jag begriper inte ett ord.
Det är lite som reggae, men dansmusik. Snabb reggae.
Man hör reggae och ska, men också punk. Svart och vitt ihop. En smältdegel.
Gud hjälpe oss.
- Hänger du med och dansar, Hilary? - Det är inte riktigt min grej.
Diskotek... Rena jävla mardrömmen.
Vad ska du göra?
Kanske gå upp på taket och titta på fyrverkerierna.
- Var är dina kompisar? - På college.
- Dit ska jag också. - Lycka till med det.
Då kör vi.
En dag till och 4,50 pund till.
Herregud.
Han är så jäkla snygg.
Där är det nåt på gång.
Salong 1, en trappa upp. Mycket nöje.
En trappa upp, salong 1.
- Tackar. - Mycket nöje.
Det ska bli trevligt.
Min herre.
Då är åttaföreställningen i gång.
- När slutar du? - Var är stumparna?
- Jag gav dem till Janine. - Var är hon?
- Fan, hon gick hem tidigt. - Du hade en sak att tänka på. En sak.
- Jag vet, men... - Det är fullständigt oacceptabelt!
- Ja, men... - Man beter sig inte så.
Härma publiken, skratta bakom ryggen på dem.
Folk kommer hit för att koppla av, inte bli hånade!
Du har rätt. Jag ber om ursäkt.
Bra.
Du ska inte skratta åt folk.
Hilary, kom in på kontoret och ta ett glas när du är klar.
- Jag vet inte... - Kom igen nu.
Bara några minuter, skåla in det nya året.
Visst, det vore trevligt.
Jag är tydligen inte inbjuden.
Jag kan inte.
Sluta!
- Varför det? Vem tar skada? - Din fru.
Hon anar inget. Brenda känner inte mig längre.
Vi har haft skilda sovrum sen i somras.
Hon kokar inte ens te åt mig längre.
Du är... Du är en underbar människa.
Så hjälpsam.
Jag känner en sån... ömhet för dig.
Din rumpa är så skön i mina händer.
Skål för 1981.
Fina grejer det här.
Glenfiddich.
Jaha, några nyårslöften?
Nej, inte direkt. Kanske försöka äta lite nyttigare.
- Jag funderar på... - Jag vill expandera.
Sätta stället på kartan.
Ska jag berätta en hemlighet? Du får inte tala om det för nån.
Vi kanske kan få en storfilmspremiär.
Borgmästare, fullmäktige, journalister - rubbet.
Kors!
- Det vore ju fantastiskt. - Ja, filmen heter Triumfens ögonblick.
Det stod mellan oss och Odeon, men de ville inte ha nån av de stora kedjorna.
Så vi får piffa upp stället lite grann.
Vem vet? Det kan vara början på ett nytt spännande kapitel.
Jösses!
Hallå?
Det är jag - Stephen.
Kom in.
Jag skulle precis gå.
Jag ville be om ursäkt för det som hände.
Ingen fara, förlåt att jag skällde på dig.
- Varför följde du inte med Janine? - Det gjorde jag, ett tag.
Men jag känner inte hennes kompisar. Och folk stirrar, så...
- Vad hemskt att känna sig iakttagen. - Ja, ibland.
Jag tänkte att du kanske ville ha sällskap. På taket.
Jag hade nästan glömt det.
Visst, varför inte?
Wow, vad coolt.
Titta där. Med kikare hade jag nästan kunnat se mamma.
Är det där du bor?
Ja.
- Brukar du gå upp hit på nyårsafton? - De senaste åren.
- Här. Inte Moët, men bättre än läsk. - Tack.
- Synd att det bara är vi. - Nej, det är fint.
Jag är ingen större nyårsälskare.
- Förra året spydde jag på mina nya skor. - Hur gick det med dem?
De överlevde.
Skål!
- Botten upp! - Nej, jag har fått för mycket.
Jaså? När då?
Kom igen!
"Är du kvinna eller kus?"
- Vad är det? - 9 till 5.
Filmen vi kör.
Man kunde tro att du jobbar på bank.
- Smyg in och titta. - Nej, det är för publiken.
Och det är så mycket att göra i foajén.
Gud, vad tråkig jag låter! Ärligt talat.
Lyssna.
Ring, klocka, ring i bistra nyårsnatten
mot rymdens norrskenssky och markens snö
Det gamla året lägger sig att dö
Ring själaringning över land och vatten
- Snyggt. - Tennyson.
Tio, nio...
...åtta...
...sju, sex...
...fem, fyra, tre...
...två, ett!
Gott nytt år!
Fan.
Hilary, det gör inget!
Varför inte?
Det är ingen vits. Jag kom inte in första gången.
- Vad skulle du läsa? - Arkitektur.
Det vore väl underbart!
Jo...
- Du måste söka igen. - Ja, kanske det.
Du kan inte bara ge upp.
Stephen?
Låt inte dem bestämma över dig.
Ingen ger dig det liv du vill ha. Du måste ta för dig.
Du kan inte stanna här.
Okej.
Du!
Du! Var kommer du ifrån?
- Vart ska du? - Du är väl från nåt jävla bananland?
Stick hem igen, din jävla apa!
- Åk hem, jävla svarting! - Vi gillar inte blattar.
Ni tar våra jobb. Stick, dra åt helvete!
Åk hem, jävla svarting.
Jag sa till ledningen för länge sen.
Det bör vara rökförbud i båda salongerna. Röken försämrar filmupplevelsen.
Den förstör både projektionen och duken.
Sunt förnuft.
Man måste förstå optiska och mekaniska principer för att vara i vår bransch.
Som jag säger till Ellis: Vilken döskalle som helst kan sälja biljetter.
God morgon, mr Ellis.
- Hilary, kan du titta in en stund? - Nej.
- Förlåt? - Jag kan inte. Jag är sen och ska öppna.
Som du vill.
Jag tänkte be dig jobba över i kväll. Brenda och jag ska i väg, jag går vid fem.
Ursäkta.
Salong 2, en trappa upp. Mycket nöje.
Hej.
Vår lille vän kan behöva ett besök. Det skulle muntra upp honom.
Nästan klar.
Öppna fönstret.
Titta på det här.
- I skick som ny. - Otroligt.
Ja.
- Dags att säga hej då. - Hej då.
Där sticker han.
Tänk att kunna flyga.
Ja...
Trinidad. Mamma kom hit på 60-talet för att utbilda sig till sjuksköterska.
De behövde tydligen mer arbetskraft. "Hjälp till att bygga fosterlandet."
Hon bor kvar, fortfarande sjuksköterska.
- Det förklarar duvspjälkningen. - Avslöjad.
Jag som trodde att du var Jesus.
Och din pappa?
Han var busschaufför, men stack för flera år sen.
- Vart då? - Vet inte.
Hur kändes det?
Bra.
Det har alltid bara varit jag och mamma. Hon är bäst.
Önskar jag kunde säga det om min.
Var det...? Du vet.
Var det okej?
Ja.
Mer än okej.
Fan.
Vad är klockan?
Var har du varit? Ellis gick för 20 minuter sen.
- Förlåt, Neil. - Folk har fått vänta utanför!
- Och var är Stephen? - Inte vet jag.
Ursäkta!
Ursäkta. Tack ska ni ha.
Förlåt att ni har fått vänta. Tack.
Tack ska ni ha.
Tack så mycket.
Hejsan. Förlåt att ni har fått vänta.
Mycket nöje.
Tyvärr, ni får inte ta med det där in.
- Varför inte? - För att reglerna är såna.
- Det är min frukost. - Ni hinner äta upp innan filmen börjar.
- Då missar jag trailrarna. - Bestäm själv.
Vad fan, menar du allvar?
Ja.
Låter du mig bli hunsad av den här...
Av den här...
...vadå?
- Av den här vadå? - Mr Cooper, ni har inte mycket kvar.
Ät lite till och ge mig resten.
Jag gillar pommes frites.
Nöjd nu?
Ursäkta.
Han brukar vara jobbig.
Vilken idiot!
Hur är det?
Stephen? Stephen?
Stephen!
- Det är ingen vits med att bara gå. - Jo, det är jävligt stor vits.
Han är alltid arg på nåt.
Du vill väl, men du gör det bara värre.
- Hur då? - Genom att låtsas som ingenting.
- Jag förstår inte. - Så här, då...
Han är inte bara arg, eller hur?
Det borde vara han som går därifrån. Inte jag.
Du har helt rätt, Stephen. Jag är ledsen.
Verkligen.
Nu kan det vara läge att visa det jag är bäst på.
- Händer det ofta? - Mer än förr.
- Särskilt de senaste månaderna. - Menar du det?
Ja.
- Det händer överallt. - Gör det?
Ja, det gör det.
Allt det där i Brixton.
Alla skinheads.
Och Thatcher. Och ungdomarna i New Cross.
Vad hände i New Cross?
En anlagd brand för ett par veckor sen, på en tjejs 16-årsfest.
Ingen hjälpte dem.
Du borde läsa tidningen, Hilary.
Det försvinner inte.
Du måste hålla den på sidan.
Inte så dumt.
Du behöver öva mer. Titta här...
Jag ljög. Jag är kass.
Kyss mig.
Det är ingen som tittar.
Fyra burkar i taget. De är inte lätta.
Och lyft försiktigt.
Dyrbart gods.
Lägg dem här.
- Te? - Gärna.
Du får gå in om du vill.
Det här är mina skötebarn. Ett par Kalee, modell 18.
- Jag visste inte att de var så stora. - Det är som det ska.
Man vill inte att folk ska veta. De ska bara se en ljuskägla.
Men här bak finns...
...drivremmar, spännband, valsar, framkastarhjul...
...tandhjul...
Ett komplicerat maskineri.
Och vad är det här?
Kolstavar.
Ljusbågen mellan kolen är ljuskällan.
Och inget händer utan ljus.
- En cigg? - Nej tack.
Sagolikt.
Det är sagolikt.
Det är bara stillbilder med svart emellan.
Men du har ett litet fel på synnerven...
...så om jag kör filmen i 24 bilder i sekunden...
...ser du inte svartrutorna.
Wow.
Det kallas phi-fenomenet.
Om man visar stillbilder i snabb följd...
...uppstår en illusorisk rörelse.
Illusoriskt liv.
Förutom att foajén behöver målas om -
- så behöver vi specialskyltning, en röd matta och staket.
Och borgmästarens kansli tillhandahåller väktare.
- Jim?
Ja, det blir en mindre grupp väktare.
Ni kan räkna med borgmästarn och hans inte obetydliga följe.
Vi väntar på bekräftelse, men gästerna tycks inbegripa Dora Bryan...
...sir Laurence Olivier...
...Steve Ovett...
...dame Flora Robson...
...Dusty Springfield...
...och möjligen Paul McCartney.
- Kors. - Jag vet.
Han bor i Rye.
Ett kilo lättare än senast. Bra.
Jag har försökt motionera mer och äta nyttigare.
- Och hur går det med litiumet? - Bra.
Senast kände ni er ur gängorna.
Det är bättre nu, kroppen har väl vant sig.
- Jaså? - Ja, det är mycket bättre.
Utmärkt.
SPELA MIG HÖGT!
- Vad gör du? Det är ingen som ser. - Titta bort.
- Jag har sett allt. - Det är nåt annat i begärets grepp.
- Jag bryr mig inte. Jag tänker... - Vad gör du?
- Nej... - Framåt!
- Var träffade du henne? - Hon var sköterska på mammas avdelning.
- Din första riktiga flickvän? - Ja.
Krossade mitt hjärta. Grät i en vecka.
Sjukhuset ger mig fortfarande fjärilar i magen.
Kors då.
Jag kunde inte sluta tänka på henne.
- Du, då? - Inget i den klassen.
Det måste ha funnits nån.
- Hilary? - Sköt dig själv.
Okej.
- Det där är olikt de andra. - Ska jag följa instruktioner?
- Jag undrar bara. - Tack. Tack så himla mycket.
- Varför gör du så? - Jag följer inga instruktioner.
- Gör som du vill. - Det ska jag. Tack.
- Ni karlar ska jämt instruera oss. - Fåna dig inte.
Tar tag om halsen på oss och vägrar släppa.
Klämmer åt så jävligt att vi inte kan andas!
Men ni vägrar släppa taget!
Varför i helvete släpper ni inte taget?
Vad gör du?
Ni släpper fan inte taget!
- Säkert att du tar dig hem utan problem? - Ja då. Och du?
Ingen fara. Jag börjar tidigt i morgon. Ses vi då?
- God morgon. - God morgon.
Du...
Jag vet att det inte angår mig...
...men det vore kanske bättre om du lämnade privatlivet hemma.
Vadå?
Hellre än där uppe i...
Du vet, i duvslaget.
- Jag vet inte vad du menar. - Äh, lägg av.
Var försiktig.
Kom ihåg vad som hände förut.
Var rädd om dig.
Jag vet inte hur han visste det.
Han kanske såg oss komma ner häromdan.
Vi måste vara diskretare, inte ses på jobbet.
Du...
- Det är kanske inte så klokt. - Vad menar du?
Det här. Hela grejen.
- Varför det? - När folk vet om det blir det annorlunda.
- Jaså? - Ja, det är... Det känns annorlunda.
- Det är pinsamt. - Nej, inte därför.
- Klart det är pinsamt. Fånigt, löjligt. - Det är inte pinsamt.
- Men jag tror inte det funkar. - Du har helt rätt. Vi ses snart.
Har ni sett nycklarna till städskåpet?
Jag vet inte, Hilary hade dem.
- Varsågod. - Tack.
- Har du hört av Hilary? - Nej.
Det är tre dagar sen.
Hon skulle visst ta ut några semesterdagar. Allt är säkert som det ska.
Så varför är jag orolig?
Hon hade det jobbigt förra året. Hon fick åka bort ett tag på sommaren.
Varför det?
Det blev nog lite för mycket för henne.
Hon var otrevlig mot några i publiken. Skällde på dem.
Hon stannade allt längre på jobbet.
Sa att hon inte kunde sova.
Och hon började göra konstiga saker.
Så småningom berättade Ellis att hon var inlagd på sjukhus.
Hon var borta i några veckor. När hon kom tillbaka var hon annorlunda.
Hur då?
Mer tystlåten.
Lite sorgsen.
Talade du med henne om det?
Hon ville inte prata.
GALAPREMIÄR TRIUMFENS ÖGONBLICK
Mycket nöje.
Hej!
Min unge man!
Du är urtjusig!
Hilary! Hej.
Jag har ingen biljett, men jag jobbar här. Jag har lärt honom allt han kan.
Hallå!
Raring!
Ärade borgmästare och borgmästarinna...
...fullmäktige Rushworth och Booth...
...mina damer och herrar, god afton.
Jag heter Donald Ellis och är direktör för Empire Cinema.
Sydkustens kanske främsta biograf.
Det är en stor ära, kanske den största i mitt yrkesliv...
...att hälsa er välkomna till...
...den regionala galapremiären av Triumfens ögonblick.
Det finns några personer jag vill tacka. Borgmästarkansliet...
- Var är borgmästaren? - Där, bredvid Ellis fru.
...och hans kloka råd.
Och hela personalen här...
Hilary är här.
...på Empire för deras hårda arbete.
- Va? Var då? - Nånstans i byggnaden.
...min fru Brenda...
Hur mår hon?
...vars stöd...
Jag vet inte.
Utan vidare spisning...
...är det med glädje jag välkomnar er till...
...Hugh Hudsons gripande och alldeles fantastiska...
...Triumfens ögonblick!
Vad gör du?
Åh, nej.
God afton, mina damer och herrar.
Herr borgmästare.
Jag heter Hilary Small och är arbetsledare här på Empire.
I den egenskapen vill jag tillägga några välkomnande ord.
Det här är en speciell kväll.
Mer än någonsin...
...behöver vi...
...känna oss som en del av en gemenskap.
Svart eller vit, det spelar ingen roll. Det är...
...en väldigt viktig sak.
Vi måste fira.
Till tilldragelsens ära vill jag läsa en dikt som jag tycker passar.
Den är skriven av W.H. Auden.
Hjärtats begär är krokiga som korkskruvar
Bäst för människan är att inte födas
Näst bäst är en formell ordning
Dansens mönster
Dansa medan du kan
Dansa, dansa, för figuren är enkel
Melodin är medryckande och tystnar inte
Dansa tills stjärnorna faller från taksparrarna
Dansa, dansa, dansa tills du däckar
Tack.
Hilary! Vad fan gör du?
- Du skulle inte hålla tal. - Det kan inte bara var män som mal på.
Du vet vad det här betyder för mig, ändå försöker du sabotera det.
Jag är ledsen, men du kan inte alltid få som du vill!
Du har problem och behöver riktig hjälp.
Vi har försökt hjälpa dig, men du måste ta ansvar...
Varför drar du inte åt helvete?!
Donald?
Vad gör du här? Filmen har börjat.
Hejsan, Brenda! Jag har velat träffa dig.
Jag tänker på dig dagligen.
- Nu förstår jag inte. - Många frågor, mycket att prata om.
Jag begriper ändå inte.
- Främst din mans sexuella böjelser. - Hilary, för guds skull.
- Vad menar du? - Det är nonsens, lyssna inte på henne.
Att knulla eller inte knulla, det är frågan.
Månn' ädlare att runka av honom i en tekopp -
- eller låta honom knulla mig på skrivbordet och fördärva alla papper?
Är det sant?
Donald, är det sant?
Ja.
Ja, det är sant.
Första akten rullar på som den ska.
Vad fan håller du på med?
Berättar sanningen.
Ett nytt påfund.
Det där är inte sanningen.
Jag ska berätta sanningen.
Du är schizofren. En jävla galning.
Du får jobba här för att jag lovade socialen att hålla ett öga på dig.
Du är inte arbetsför.
Kondomerna ligger i översta vänstra lådan i hans skrivbord.
Bredvid mintkaramellerna.
- Vad ska vi göra? - Ellis vill inte ha henne på jobbet.
Hon har hotat att slå sönder hans fönster med en golfklubba.
- Är det verkligen sant? - Det låter inte otroligt.
Han har ringt socialtjänsten. Hon hamnar nog på sjukhus igen.
Hur kan han komma undan med det? Så orättvist.
- Hon har det nog bättre på St. Jude's. - Ett mentalsjukhus?
- De kan hantera sånt. - Nej. Jag ska gå hem till henne.
- Ingen bra idé. Vad kan du göra? - Jag kan inte bara vända henne ryggen.
Låta henne klara sig själv.
Det kan jag inte.
Hilary!
- Vad vill du? - Jag är orolig för dig.
- Tack, men jag behöver inte din omsorg. - Kanske nån att prata med.
Jag mår bra! Jesus, vad är det med folk?
Visst, visst.
Jag vill bara säga det här...
Det du går igenom är en medicinsk åkomma, en sjukdom.
Jag hoppas att du förstår att det inte är ditt fel.
Har du lånat en handbok på biblioteket åt mig? Kära nån!
- Vad skrattar du åt? - Du behöver inte anstränga dig så.
Häll upp ett glas vin åt mig.
De sa: "Nej, du får inte gå in dit."
Så jag satt där och väntade med min skolväska.
Jag märkte det så fort min far klev in. De luktade sex.
Så jävla klyschigt! Sex med sekreteraren.
Jag tror att mamma visste. Hon frågade mig, men jag sa inget.
- Varför inte? - Jag var lojal mot honom. Oklart varför.
Sen började hon straffa mig för att pappa slutade visa henne ömhet.
För jag var "pappas lilla flicka".
När jag fick min första mens kom hon med lakanet till frukostbordet.
Och så sa hon: "Se vad din lilla flicka har gjort!"
Jösses.
Jag satt i baksätet på väg till skolan och såg hennes nacke.
Jag stirrade på den, tänkte att jag bara behövde ta tag om den och klämma åt.
Se på ditt lilla ansikte! Du tror att jag är galen, eller hur?
Men jag är helt vid mina sinnen.
Det här är planerat. Jag har legat och lurat på dem.
Alla dessa människor, dessa män... De ska få vad de förtjänar.
Din tid är förbi, Donald Ellis!
Professor Pattenden, hur vågar du ge mig så lågt betyg, din lille skit?
Dr Laird, din jävla bluff! Jag ska anmäla dig till högsta medicinska instans!
Du är slut! Jag ska göra slut på dig!
Det är bara jag som vet sanningen! Fattar du? Bara jag!
Hallå? Miss Small?
Släck.
Säg inget. Inte ett knyst.
Miss Small? Assistent Bramah från polisen igen.
Vi har socialtjänsten med oss. Är ni snäll och öppnar?
Strunta i dem. Jävla as.
Miss Small?
Vi har fått fler klagomål från hyresgäster som har blivit störda.
Och mrs Van Dyck i lägenhet sju uppger -
- att ni riktat flera väldigt allvarliga verbala och fysiska hot mot henne.
Var nu snäll och öppna dörren.
Var tyst, så går de.
Miss Small?
Hilary?
Det är Rosemary Bates från socialtjänsten i Kent.
Vi har träffats.
Får jag komma in, Hilary?
Gå.
- Ta bakvägen. - Va?
Stick, ta brandtrappan.
- Varför det? Jag vill bara hjälpa till. - Jag vill fan inte ha din hjälp!
Jag är inte din patient, inget problem som måste lösas.
Hilary, om du inte öppnar är jag rädd att vi måste bryta oss in.
Gå nu.
Fattar du vad jag säger?
- Ja. - Bra.
Stick då för helvete.
Fan.
Hilary, var snäll och öppna.
Herregud.
Gå in dit och stäng dörren.
Var snäll och öppna!
Hilary, vi ber dig en sista gång.
Var snäll och öppna.
Får vi komma in?
Hej, Hilary.
Saker och ting verkar ha spårat ur lite grann igen. Stämmer det?
Har du packat?
Vad bra.
Du mår säkert bättre när du fått sova ut ordentligt.
På första våningen står ett rum och väntar på dig.
Med utsikt över trädgården.
Föreställ dig det här: Du och jag, och två tjejer.
Springer genom öknen, kastar oss i havet. Och månen lyser.
Invänta plinget.
Öppna brandluckan.
Här kommer startmärket. Dra igång motorn.
Och efter vattnet...
Och här kommer skiftmärket.
Skifta!
Ja!
Utmärkt.
Ladda ur och ladda sen akt 3. Inget slarv.
Kan du göra avstämningen? Sen kan du gå hem.
- Javisst. - Fint.
Över hundra vita och färgade ungdomar drabbade samman med polis.
De var i åldrarna tolv till tjugo år.
Det hela pågick i åtta timmar.
Enligt Merseysides polismästare var det en planerad attack.
Upploppen tilltog strax efter gryningen -
- då polisen möttes av stenar, flaskor, järnrör...
Jag tänder på såna svar.
Själv gav jag ett högst respektabelt svar.
Ett pund och tio pence, tack.
Tack.
Stephen?
Ruby.
Oj. Hej.
- Jag visste inte att du jobbade här. - Jo, sen fem månader.
- Du ville ju läsa på universitet. - Jag försökte komma in. Försöker.
Jag har slutat på sjukhuset. Det har väl din mamma berättat.
- Nej, hon har inte sagt nåt. - Det var arbetstiderna.
Tidiga mornar... Hur orkar de?
Ja, jag vet.
Vad gör du nu, då?
För tillfället jobbar jag i en bar. Boodles.
Det är kul.
- Titta in och ta ett glas. - Ja, det kanske jag gör.
Under tiden...
...en ask Maltesers, tack.
Javisst, självklart.
Tjugo pence.
Tack.
Mycket nöje. Dårfinkarna är jättebra.
Tack.
- Då ses vi? - Ja, vi ses.
- Det är bra. - Så här... Okej?
Klarade det!
- Så vad ska du göra? - Jag vet inte.
Kanske fortsätta jobba på Empire. Hjälpa Norman.
- Vem då? - Maskinisten.
En udda kille.
Och jag trivs där uppe, när man väl vant sig vid lukten.
Coolt. Du får se alla filmer gratis.
Man hinner egentligen aldrig se dem.
Varför inte?
- Vad är det? - Inget. En bekant.
- Vill du säga hej? - Nej, det behövs inte.
Hur är det?
Stevie?
Vadå?
Det är bra.
Vet du vad? Jag känner mig lite...
- Jag ska nog gå tillbaka och säga hej. - Okej.
Det går fort.
Hilary.
Hej.
Hur är det?
Det är bra.
Så du är tillbaka?
Ja.
- Ute bland folk igen. - Vad bra.
Roligt att se dig. Vi har saknat dig.
- Det tror jag knappast. - Du borde titta förbi och heja på alla.
Mr Ellis har slutat. Han har flyttat till Brighton.
Ja, Neil berättade det. Han bad mig börja igen.
Wow, strålande.
Hejsan.
- Hej. - Det här är Ruby.
Det här är min arbetskamrat Hilary.
Då ses vi kanske snart?
Ja.
Tack.
Hilary?
Hur mår du?
Stephen.
Säg som det är...
- Förödmjukade jag mig själv? - Vadå?
Gjorde jag det?
Nej, det var inte förödmjukande.
Det var bara...
...laddat.
Ärligt talat... Jag tyckte att du var lite av en hjälte.
Snällt av dig.
Svårt att tro.
Jag brukade följa med pappa och fiska när jag var liten.
Vi fick aldrig nån fisk.
Jag trodde länge att han var dålig på att fiska.
Sen kom jag på att det var nåt annat. Nåt väldigt enkelt.
Han visste inte var fisken fanns.
Och han skämdes för att fråga.
Han skämdes.
Skam är inget hälsosamt tillstånd.
Försök glömma det där.
- Gå in i salongen oftare. - Nej, jag har ett jobb.
Ja, du river biljetter.
Ser till att alla sitter på sina platser. Men du går aldrig in.
Du borde se filmen nån gång emellanåt.
Sitta bland människor som inte känner dig.
Som aldrig har träffat dig. Som inte ens kan se dig.
Den där lilla ljuskäglan...
...är flykt.
Jag har saknat dig.
Kom.
Vi har en liten överraskning åt dig.
Tack och lov att du är här. Jag måste få lite tårta!
Safeways bästa.
Den där.
Du har rätt, Janine. Den här låten vinner i längden.
Vad är det?
John McGeoch. Han var med i Magazine.
Hör du?
Janine, kan du sänka lite?
Vad är det som låter?
Wow!
Titta.
Låt bli våra jobb!
Kom an, skinheads!
Låt bli våra jobb!
Blattar, försvinn från våra gator!
Okej, lås dörrarna.
Vitt är rätt!
Hej, prinsessan. Vad gör vi?
Släpp in mig!
Herregud.
Hej, prinsessan.
Vart fan ska du?
- Kom igen, då! - Kom igen själva, jävla ynkryggar.
Vad fan säger du?!
- Du klarar ingenting ensam. - Jag är fan inte feg!
Använd din fantasi, din jävla ynkrygg!
Nej, sluta!
Det här klarar du. Du är stark.
- Vad har hänt? - Misshandel.
Han har förlorat medvetandet.
Se upp, ursäkta.
- Andning 35 per minut. - Snabba ryck.
Direkt in på intensiven.
Är ni anhörig? Endast anhöriga innanför dörrarna.
- Klarar han sig? - Vänta här, ni får besked.
Ursäkta.
Väntar du på nyheter om Stephen?
- Han kommer att bli bra. - Tack gode gud!
Blåslagen överallt. Och han har blivit av med ett par tänder.
Men han är vid medvetande. Han ville att du skulle få veta det.
Det är...
Tack.
...hemskt ledsen.
Ja.
Det är illa ställt.
Du kan åka hem nu, du har väntat länge.
Jag ska bara ta mina grejer.
- Var det dig han åkte till stranden med? - Ja.
Ja, vi åkte till stranden.
Nu är klockan snart sex och en halv minut över tolv och BBC One slutar sända.
Från alla oss här, det här är Henry Brooks som önskar er god natt.
Jag måste säga att jag saknar vår unge vän.
Det var inte så dumt att få lite hjälp.
- Har du besökt honom? - För ett par veckor sen.
- Inte sen dess? - Nej.
Hälsa på honom. Smit inte undan.
Gör jag det?
Verkar så.
Vad är du rädd för, Hilary?
Jag har en son.
Christopher.
Han är 22 nu.
Bor i London.
- Vi har inte setts sen han var åtta. - Va?
Han vill inte träffa mig.
Jag förstår honom.
Enkelt uttryckt stack jag.
Varför det?
Va?
Varför det?
Det kommer jag inte ihåg.
- Hej. Får jag gå in på avdelning 1? - Javisst.
Tack.
Ett par brutna revben. Det gör ont när jag skrattar.
Men svullnaden har gått ner. Och synen är som den ska, så...
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Det finns inget att säga.
Det hände mamma, det har hänt mig...
...och kommer väl att hända mina barn.
Ibland tänker jag...
Vad fan är det för mening?
Jag tog med en grej.
Den har precis släppts.
Herregud.
Killen i affären tittade konstigt på mig. Jag ser väl inte ut som en rude girl.
Förlåt.
Vad snällt av dig.
Jag fattade inte vad som var så speciellt.
Men när svarta och vita ungdomar träffas blir det normalt.
Ja.
Och bra musik.
Hejsan.
Du behöver inte gå. Jag gör bara en koll.
Jag har saker att göra och det börjar bli sent.
- Hej då. - Hej då, Hilary.
Tack för besöket.
Hej då.
Hilary?
Du, Hilary...
Jag vet inte vad som hänt mellan er.
Och jag vill inte veta.
Men du ska veta att han har frågat efter dig.
Han tycker om dig.
Du gör honom glad.
Så...
Empire Cinema, tack.
- Kör en film för mig. - Va?
Kör en film.
Jag vill se en film.
Vilken film?
Vilken som helst.
Välj du.
VÄLKOMMEN MR CHANCE
Jag förstår.
- Det är ett väldigt litet rum. - Ja, sir. Det stämmer bra.
- Minsta rummet i huset. - Ja, det stämmer bra.
Jag mår väldigt bra här inne.
Det beror på syret.
Så länge rötterna inte är avskurna...
...är allt väl.
Och allt kommer att vara väl i trädgården.
Livet...
...är ett sinnestillstånd.
Den var underbar, jag vill se om den.
Ja, Peter Sellers är festlig. Du ska se se honom i Rosa Pantern kommer tillbaka.
"Jag visste inte att banken blev rånad."
Jätterolig.
Och det finns så många andra. Jag måste be dig att göra en lista.
Vi kan ha nattbio varje vecka...
Jag har kommit in på college.
Jag ska börja på college.
Jag fick ett brev för två veckor sen. En plats blev ledig.
Underbart! Var då?
Bristol.
Arkitektur.
Du klarade det.
Du sa åt mig att inte ge upp.
Gratulerar, Stephen. Du förtjänar det.
När åker du?
I morgon.
Vad har du köpt?
- Skor. Och kursböcker. - Vad bra.
- Berättade du det för henne? - Ja.
- Tog hon det bra? - Ja.
Nej.
Jag vet inte.
Nåja...
Så länge du var snäll.
Ruby kommer hit på din avskedsmiddag.
Vad ska vi bjuda henne på?
- Nej, akta! Det är finglasen. - Lugn, mamma. I morgon är jag borta.
Skål för framtiden.
Och för bra musik.
Och för att jag är på benen igen.
Skål för Richard Pryor och John Belushi.
Och Mars-choklad...
...och sandslott...
...och mina nya mockaskor.
Och skål för att åka bort...
...och komma hem.
Och nu måste jag kissa.
Herregud, mrs Murray. Han har verkligen förändrats.
Han har nog stött på lite av livet.
Lite av livet.
Här.
Läs den sen.
Tack, Hilary.
Du kommer att få jätteroligt.
Men jag kommer att sakna dig.
Ja... Jag kommer att sakna dig också.
I väg med dig nu.
Okej.
- Vi kanske ses på lovet. - Ja, det vore trevligt.
Okej.
- Hej då. - Hej då.
Stephen!
Läs mig
Ser löven börja spricka här
som ord som nästan blivit till
Så mycket mjuka knoppar vill
Ett mått av sorg dock grönskan bär
För att de åter livet fått och vi åldras?
Nej, de dör med
Fast tid för dem tycks satt ur led
finns den i årsringarnas mått
Men skogens slott får ändå sytt
ett praktfullt ställ varenda vår
De säger visst: "Vart år förgår"
"Börja på nytt"
"På nytt"
Översättning: Nicklas Källén
Ansvarig utgivare: Joakim Hoffmann Walt Disney Company Nordic AB