СЕРІАЛ NETFLIX
ПЕНТХАУС ХААРТІВ ТРАЙБЕКА, НЬЮ-ЙОРК
Боже.
У мене таке похмілля.
Боже мій!
-Страшне похмілля. -Що ти робила вчора?
НАТАЛІ УЛАНДЕР ДІВЧИНА МІРІАМ
-Привіт! -Ні.
-Вибач. -Дуже голосно.
МІРІАМ
Тихіше говоріть. Сьогодні говоримо тихо.
Кумедно. Мої діти завжди кажуть: «Імо, піди погуляй.
Годі про це думати. Розважся».
Я так і зробила.
Клас.
-«Педіалайт»? -Я була нечемна.
Дуже нечемна.
Ми вирішили піти в бар, знайомити мене з чоловіками,
з Раедом і Робертом, бо Раед — маестро кохання.
Підійшов один хлопець. Він такий милий.
По суті, юний Том Круз.
-Ого. -Так.
Ми разом пили, а потім я привела його додому.
Що?
У нашому домі був чоловік, а ми не знали?
Джой — погана собачка. Вона б мала повідомити,
що в нас незнайомець.
У нас був чоловік?
-Так! -Що?
Ви не чули найкращого. Вгадайте, скільки йому років.
-Тридцять два. -Тридцять дев'ять.
Двадцять три.
-Ні! -Боже мій!
Він… Він народився в 99-му?
-Він мого віку. -Я не питала, з якого року.
-Йому 23. -Цього року мені 23.
Я показувала дім і сказала: «Це кімната моєї 22-річної доньки».
Вітаю маму. Вона розважилася.
Схоже, вся сім'я розважається.
Роби як знаєш. Як твоя душа забажає.
Правда, він найкращий? Він найкращий.
Привіт!
Роберто!
Не кричіть.
-Вибач. -Що робите?
Коли ти вчора пішов, сталося дещо.
-Ні! -Я привела його додому.
Привела додому?
-Привела додому. -Я візьму тарілку.
Ви всі вчора…
-Нас не запросили. -Ми це влаштували.
Я не це мав узяти. Я такий неуважний.
-По-перше, я вражений. -Дякую.
-Я пишаюся собою. -Частково винен алкоголь.
-Я змушував тебе пити. -Я була дуже п'яна.
-Боже мій. -Ого.
Було весело?
Дуже весело.
Його прутень знайшов хатку?
-Ні. -Чому?
Бо в мене алергія на латекс. Тож він має перевіритися.
Вхід заборонено. Каламбур ненавмисний.
Боже, всі такі голосні.
-Привіт. -Привіт! Як життя?
-Я в захваті. -Я теж.
-Перші акторські знімки. -Я ніколи… Боже мій.
Мої нові агенти з Бродвею
попросили мене записати спів і підготувати знімки.
Тож я у фотостудії, щоб зробити гарні фотографії.
Це вперше мене фотографуватиме хтось інший, а не мама.
Зараз це здається більш реальним.
Я радий, що нарешті вирішив
здійснити цю мрію.
Нам треба поговорити з Джулією
про те, як ми працюватимемо разом у майбутньому.
Зроби мене струнким і молодим.
-Світло все прикриє. -Люблю світло.
-Люблю ретуш. Усе люблю. -Так.
-Стук-стук. -Ні!
Боже мій!
-Хтось тут голий. -Поглянь на себе. Мамцю рідна.
Я хотіла вдягти щось, що подарує Роберту
радість і розсмішить його.
-Радий знайомству. -Вам потрібна фотосесія.
Аякже.
Неймовірний вигляд!
Я у бродвейському стилі, рожева.
Допоможеш мені обрати окуляри?
Так.
Так цікаво, Роберте.
Гадаю, будь-якому шоу на Бродвеї пощастить з Робертом.
Дякую, що прийшла.
-Так. -Є невеличка проблемка.
Агенти сказали мені, що контракт може бути на рік,
і це проблема.
Чому?
-Якщо я працюватиму в Haart Sphere… -Скільки це займе часу?
Пів року чи рік… Не думаю. Я не бачу проблеми.
У мене 20 справ, які я веду одночасно.
-Я знаю, що ти цілком здатний… -Але я не ти.
-Мені треба вісім годин сну. -Це проблема.
Мабуть, я хвилююся,
що якщо я оберу Бродвей, це вплине на нашу дружбу.
Ніколи.
-Обіцяєш? -Присягаюся своїм життям.
Я хвилююся, що якщо ми не працюватимемо разом, ми втратимо зв'язок.
-Ми не будемо стільки часу разом. -Це було б дуже сумно.
Мені теж було б сумно, але наші стосунки не зміняться. Ніяк.
-Це мене турбує. -Ніяк. Не хвилюйся.
Серйозно, не хвилюйся. Ти мене знаєш, я обіцяю.
Якщо ти цього хочеш, я підтримую.
Добре. Чесно-пречесно?
Чесно-пречесно.
Я приходитиму на прем'єри. Репетируватиму з тобою.
Буду командою підтримки. Я подбаю,
щоб перед виступом у тебе були квіти в гримерці.
Можна туди?
Так, починаємо. Порухайся трохи.
Роберте, порухайся!
Чудово, ніжна посмішка.
Уже працює над кутами, природний перед камерою.
Чудові знімки. У нас зірка.
-Я відчуваю зіркову енергію, Роберте. -Ми відчуваємо зіркову енергію.
Не ворушись. Мені подобається. Чутливий. Розкішно.
-Щось вийшло? -Так. Думаю, це…
-Нам потрібен дует. -Так!
Добре!
Гарно. Прекрасно.
Чорні діаманти? Можна глянути?
Так, дивіться, як сяють. Це чорні діаманти з рожевим золотом.
Але я знаю, що ви шукаєте. Ви хочете чогось…
Боже!
-Щось делікатне, що скаже… -Привіт, красеню!
Привіт!
Як ти?
-Дякую, що прийшла! -Я така рада.
Не віриться, що ти це робиш.
-Дякую, що допомагаєш. -Жартуєш?
Цей день настав. Настав час
обрати перстень для кохання мого життя.
Хто казав, що ви будете разом?
У всьому хорошому й поганому в моїх стосунках я звинувачую тебе.
Джулія допоможе мені обрати правильну каблучку.
Я не впораюся сам.
Бюджет у мене невеликий.
Я щойно почав працювати. Але хочу дещо особливе.
-Він на це заслуговує. -Який бюджет?
Не знаю. Десь 20 тисяч.
Це вагома сума. Чудово.
Отже, ось камінчики. Хочете щось кругле?
-Поглянь. -Круто, правда?
Можна зробити щось подібне? Чорні діаманти, але з…
-Неймовірно. -Що, чому?
-Я щойно створив каблучку. Вона нова. -Так.
-Боже мій! -Та ну.
-Це багетки з чорних діамантів. -Неймовірно.
-Боже мій. -Це…
Це вона.
-Боже мій! -Здуріти можна.
Роб знепритомніє. Скільки вона коштує?
-Вона чарівна. -Майже відповідає вашому запиту.
Ціна 25 000.
Агов!
Тобто… 20 — це багато для мене. 25 тисяч?
-Звідки ви? -Мої батьки з Лівану.
-Що? -Він ліванець.
Ось звідки ця приязнь.
Дайте йому знижку на 10 %. Погляньте на це обличчя. На це миле…
Я щось придумаю.
Тому я привів тебе сюди!
-Ти це зробила. -Молодець.
Як ти зробиш пропозицію? Як подаруєш цю красу?
-Я не казав? -Ні.
-Я зібрав шкільний хор. -У Сиракузах?
Там ми познайомилися. На сцені. Я хочу, щоб ви здивували Роберта.
-Я за! -Ти за! Боже мій.
Дякую.
Після цього я піду додому й зателефоную Мітці.
Дзвони зараз.
-Я триматиму тебе за руку. -Страшно.
Я хочу зателефонувати Мітці, але ціпенію.
Вона мене любить. Я знаю. І я люблю її.
Але вона чомусь не впевнена в наших стосунках.
Алло?
Привіт, південна красуне. Де ви?
Вибачте, що не зміг приїхати в Остін. Ви ж знаєте чому?
-У тебе робота! -Так. Ви мною пишаєтеся?
Подивимося… скільки тижнів минуло? Два?
Три тижні я працював як віл.
Я дзвоню, бо маю дещо спитати.
Добре.
Ви, мабуть, знаєте, як я кохаю Роберта Брозертона.
Так.
Я вибираю обручку для вашого сина, бо хочу йому освідчитися.
Ти… Ану повтори. Ти справді освідчишся Робу?
Так, я освідчуся Роберту. Я вибрав гарну каблучку, Мітці.
Не знаю. Я просто… Не знаю, що й думати.
Шлюб важко зберегти.
Усі кажуть: «Я кохатиму тебе вічно».
Скажи, що весілля не завтра.
Ви обоє любите гарні речі.
Тобі подобається робота?
Гадаю, ти з тих, хто більше любить гратися, ніж працювати.
Це вагомий привід для хвилювання.
Але я просто прошу його заручитися.
Я не знала, що ви про таке думаєте, тож це мене здивувало.
Мені важливо отримати ваше благословення, і ви важливі для мене.
Я доведу, що зможу його утримувати, бо працюватиму
понад рік до нашого весілля.
Це вже краще.
Я хочу, щоб ви зачекали десь рік.
Я наполегливо працюватиму, щоб заслужити вашу повагу.
А потім поговоримо про малих Брозертон-Сааде.
Спробуйте трохи побути в шлюбі, а потім поговорите про дітей.
Діти дуже…
Я хочу почути ще раз, бо ви сказали… Я хочу це почути.
Я маю ваше благословення, щоб освідчитися Роберту в понеділок?
Так.
-Дуже дякую. -Добре!
-Думаю, вам добре разом. -Мітц, я зараз заплачу. Припиніть.
-Гаразд. -Люблю, Мітці, люблю.
-Бувай. -Бувайте.
-Чуваче, які діти? -Я пітнію.
Треба було казати, що працюватимеш рік і доведеш їй.
Боже, ти всунула мені сценарій. Ти вже таке робила?
Я мама.
Я знаю, про що б я думала. Вона міцний горішок.
Міцний горішок!
Це покращить вам настрій?
-Ого! -Будьмо.
-Святкуємо. -Будьмо!
-Будьмо, любий. -Будьмо!
-Привіт! -Боже.
Е. АДЛЕР, ГРОМАДСЬКА ЛІДЕРКА ДОКУМЕНТАЛІСТИ
-Це мрія. -Так, мрія.
-Рада тебе бачити. -Так цікаво.
Дякую, що приїхали аж сюди. Я знаю, це нелегка подорож.
Ми цього хочемо. У цьому вся суть.
Хочу планувати майбутнє, щоб запанувала справедливість.
Хочу почати думати, що робитиму, коли її отримаю.
У мене зустріч з Ембер, бо я хочу купити будинок,
де будуть безкоштовні квартири,
куди зможуть втекти жінки зі своїми сім'ями від жорстоких чоловіків
чи світів, у яких вони не мають прав.
Щоб було куди піти.
-Обережно на сходах. -Після вас.
Тут потрібен ремонт. Це відкрита промислова кухня.
-Вони займають багато місця. -Гаразд.
Тут багато чого треба зробити або знести.
-Це простір для зберігання. -Величезний.
І ти хочеш, щоб сюди приходив хто?
Я б хотіла відкрити його для всіх тих, хто тікає з місць,
де панує фундаменталізм,
хто не має прав, або кого змусили взяти шлюб у ранньому віці.
За часи роботи ми не раз бачили,
що багато людей, навіть якщо вони йдуть або хочуть чогось більшого,
їм потрібне відчуття спільноти.
Вони сумують, їм потрібен Шабат, йонтіф, співи, спільнота.
ЙОНТІФ — СВЯТО
Тож треба створити
іншу спільноту тут, де вони відчуватимуть підтримку,
знатимуть, що вони не самотні.
Бо я не думаю, що люди усвідомлюють відчуття справжньої самотності.
Коли ти йдеш у світ, де тебе ніхто не знає, ніхто про тебе не чув.
У тебе немає близьких людей.
Це дуже лякає. Це жахливе відчуття.
Як на мене, ідея полягає в тому…
-Пригадуєте серіал «Покоївка» на Netflix? -Так. Він мені сподобався.
Це чудовий серіал і дуже повчальний,
він змусив усвідомити
чотири проблеми людей…
жінок, коли вони тікають з такої ситуації.
Номер один — догляд за дітьми, номер два — транспортування,
номер три — житло
й номер чотири — освітні послуги.
На двох нижніх поверхах будинку буде дитячий садок,
тож не доведеться хвилюватися, де буде дитина,
як завезти дитину в садок, не треба хвилюватися про транспорт.
А поруч я хочу купити інший будинок, де будуть учителі,
психіатри, психологи, лікарі, професори,
ті, хто буде вчити їх жити в цьому світі,
від отримання професії до розуміння життя
і виживання у світі, далекому від світу, в якому ми жили.
Це безпечне місце… безпечна гавань.
Я б це так назвала. Це місце, куди можна прийти.
Їм не треба платити оренду.
Не треба платити за догляд за дітьми, за навчання.
Ми створимо фонд і самі покриємо стільки, скільки зможемо,
а ще залучимо інших людей.
Я дуже хочу допомогти жінкам вийти із ситуацій, де вони страждають,
і хочу, щоб вони отримали освіту.
Це було найважче для мене. Не мати ресурсів для зовнішнього світу.
Є багато людей, які покинули громаду,
намагаються приєднатися до світського життя,
але не готові до цього, бо не мають освіти.
Потрібні роки, щоб компенсувати час на освіту, який у них відібрали.
Так.
Вони починають навчання з першого класу, другого класу
й закінчують до 13 років.
-Так. -Багато з них…
-Багато не має жодної освіти. -Не має навичок і вмінь.
Це важко виправити.
-Не неможливо… -Але це дуже важко.
Особливо з чотирма дітьми.
-Але ти вчишся, коли розвиваєшся… -Так. Тому для мене…
Це важливі роки розвитку. Набагато важче навчити себе.
Саме тому, як на мене, це місце — безпечний притулок.
-Добре. Я в захваті. -Неймовірно.
-Наступний рівень. -Гадаю, нам сюди.
ПЕНТХАУС ХААРТІВ ТРАЙБЕКА, НЬЮ-ЙОРК
-Стук-стук. -Хто там?
Шломо.
Що ти вчиш?
-Макот. -Макот?
МАКОТ — ЄВРЕЙСЬКІ ЗАКОНИ
Я хотів поговорити з Ароном про єшиву.
У 15 усе чорно-біле. Коли дорослішаєш, з'являється багато сірого.
У віці Арона я вчився в єшиві.
Мама не хоче цього для нього. А я жив тим життям.
І ось я сьогодні, через 11 років.
Трішки змінився.
Звісно, твій вибір — це твій вибір, але…
Так, мені 15, але в мене було багато життєвого досвіду як на 15-річного.
Каже кожен 15-річний.
Коли Міріам було 16, її відправили до Сан-Франциско,
іма дозволила Міріам робити, що хоче. Чому до мене немає такої поваги?
Я не хочу йти зі школи. Я хочу в іншу школу.
Це не такі різкі зміни, як у Міріам. Лицемірно не дозволяти мені.
-Це не лицемірство… -Лицемірство.
Тоді теж ішлося про кардинальні зміни. Різниця в тому,
що вибір Міріам іма підтримувала. Це правда.
Але чому іма не підтримує мене й мої кардинальні зміни?
Іма вважає, що є добре й погане. Як мама, вона має право тиснути в якийсь бік.
-Я хочу стати вчителем. -Добре.
Моя школа не допоможе мені стати вчителем.
Якщо іма дозволяє бути тим, ким я хочу,
я маю бути в єшиві.
«Якщо це мені підходить, тоді так, я дозволю.
Я прийму тебе таким. Якщо ні,
відішлю туди, де тобі не подобається,
в оточення, що суперечить твоїм переконанням».
Школа суперечить твоїм переконанням?
-Я єдиний у чорному капелюсі. -Ти віриш у капелюх?
Ти віриш у силу чорного капелюха?
Я не вірю в чорний капелюх. Гадаю, це дві різні школи.
Їй слід дозволити тобі бути собою…
Чому я не можу бути собою в 16 років, чому вона силує мене у свою бульбашку?
-Бульбашку? Ти в бульбашці? -Так.
Може, деякі з твоїх рішень реакційні?
Ти про що?
Типу, раз іма зійшла зі шляху,
я бунтуватиму й піду цим шляхом?
Можливо, але ви виросли в цьому,
і тепер ви повстали проти цього.
Вам легше зобразити мене бунтівником,
ніж вважати себе бунтівниками.
Ти розумів, що між вами був конфлікт.
Ти не розумів її болю з її досвіду.
А тепер ти тримаєшся за те, що завдало їй цього болю.
Мені прикро, що в іми був поганий досвід.
Тому їй здається, що обираючи цей шлях,
ти виправдовуєш це й нападаєш на неї.
У моєї мами інакше ставлення до релігійності.
Ми точно різні люди, але, маю надію, ми любимо й поважаємо одне одного.
Кумедно, але я як іма.
Мене оточують люди, які не підтримують того, чого я хочу.
І як іма хотіла бути собою, я теж хочу бути собою.
Я б поставив ці питання імі. Може, поговоримо з нею разом?
Я за розмови.
БАТШЕВА
Гаразд, починаймо.
-Так. -Готово?
-Готова? -Так.
Чудовий вигляд.
Дякую.
До роботи.
Я в захваті, бо в мене фотосесія з Clear Cut,
з улюбленим брендом.
І я на крок ближча
до моєї мрії мати свою лінійку продуктів,
мати можливість заробляти власні гроші й залишити свій слід у світі.
Це найкраще відчуття.
Так круто!
Перша фотосесія.
Я готова, кажіть.
Так, чудово.
Так, каблучки на плечі — це круто. Прекрасно.
Трохи вітру.
Чудово.
Добре. Мір?
Що?
-Я вдягла каблучку. -Подобається?
Так! Дуже гарно. Дуже гарний діамант.
Я вирішила назвати колекцію на честь жінок, які мене надихають.
Цей комплект із намиста й браслета із сердечком я назвала на честь мами.
Називатиметься «Джулія».
Перстень із сердечком має сподобатися Міріам.
Прекрасна пара сережок — це «Наталі».
І круте намисто під назвою «Міккі».
І довелося назвати перстень на честь себе, «Батшева».
Це мій улюблений витвір у колекції.
Потрібні крапельки на знімках з діамантами.
-Гадаю, ми готові. -Гаразд.
На мені бюстик на липучках.
Що тут таке? Топлес?
Розкіш.
Дуже гарно!
Я дуже пишаюся Батшевою. Схоже, вона стала собою.
Їй це подобається. Вона жила в консервативній і релігійний спільноті,
а тепер вона незалежна жінка, яка багато досягла.
Думаю, це круто. Я рада за неї.
-Чудово. -Поглянь на цю.
Смакота.
Це так круто.
Два роки тому ти думала, чи носити штани, чи ні,
а тепер робиш знімки топлес для фотосесії.
Я почала носити штани перед 27-м днем народження, тож два з половиною роки.
Я пам'ятаю. Ти така: «Дивіться!»
-Я така: «Ура!» -Я так раділа.
Коли ми гуляли, я просила Міккі вдягати штани, щоб Бен бачив.
Так.
-Він мав це бачити. -Або найбільш викличний одяг.
Я серйозно пишаюся сестрою. Я дуже пишаюся тобою, Бат.
-Дякую. -Це неймовірно.
-Усе. -Я люблю тебе.
Ти дуже незалежна,
ти маєш свою справу, яка йде вгору, і це неймовірно.
Це, без сумніву, найбільше моє партнерство з точки зору грошей,
такий масштабний проєкт із вишуканими прикрасами.
І все це задля моєї фінансової незалежності.
Я вдячна, що мама мене цього навчила.
Це був її найважливіший урок.
«Заробляй сама. Не покладайся на підтримку чоловіка».
Чи жінки.
Слушно.
Не покладайся на інших. Умій утримувати себе.
Є новини про вашу ситуацію?
Не знаю. Це дуже важко.
Я вийшла заміж у 19, і Міріам сказала: «Дев'ятнадцять… Дуже молода».
-Так. -На весільному відео.
Це була непопулярна думка. Моя думка була непопулярна.
Її просили: «Скажи щось хороше про сестру».
А вона така: «19 років — це дуже молода.
Думаю, Міріам у важкому становищі, і я сподіваюся,
що їй не доведеться обирати, виходити заміж чи ні,
щоб кохана залишилася в країні.
Я хочу, щоб вона могла прийняти рішення про шлюб,
бо робить це через почуття, а не з юридичних причин.
Ви розмовляєте з двома людьми, які вийшли заміж юними й зараз розлучені.
-Мені було 19. А тобі, 21? -Щойно виповнився 21.
-Майже як ми. -Так.
Ви дорослі, і самі приймаєте рішення,
і доведеться жити з наслідками.
Ми зробимо те, що захочемо.
-Так. -Так.
-Щасти. -Дякую. Щасти.
Я розумію, що Наталі — це опора Міріам,
і я не лише сумуватиму,
якщо Наталі доведеться поїхати, у мене серце розриватиметься через Міріам.
Тож я справді… не хочу навіть думати про те,
що Наталі тут не буде.
Так!
Вечірка з шампанським!
Будьмо!
Неймовірно.
Хочеш пограти в карти?
Звісно.
У що ти вмієш грати?
«Ґоу фиш».
Пограймо. Жартую.
-Привіт. -Гей!
Граєте в карти? Добре.
Мої двоє хлопців.
Головна мета цієї розмови з мамою —
привнести ясність між братом і мамою,
допомогти їм порозумітися
і, сподіваюся, просто покращити стосунки.
Що відбувається?
Кажіть.
Гадаю, Арон хотів би висловити свої думки.
Я хочу єшиву, а не єшиват.
Що це означає?
-Справжня єшива, де вчать… -Ти в справжній єшиві.
В єшиві вчаться чотири години, а не 40 хвилин.
Мені лише 15, але я знаю, чого хочу.
У моїй школі зараз вивчають Тору, але не можна порівнювати 40 хвилин
з чотирма годинами.
Твій навчальний заклад, який ми обрали з твоїм татом,
дає тобі релігійну освіту.
У тебе є релігійні друзі, які шанують Шабат,
і люди, які живуть по-іншому.
Щоб ти навчився жити з релігійними людьми та з іншими.
-Не треба йти до школи, щоб навчитися… -Ми говорили про це минулого року.
Коли ти повернувся з табору, і я тобі сказала,
що як твоя мати я маю забезпечити тобі хорошу освіту.
Що робити із цим після випуску — твій вибір.
А так не здається.
-Бо тобі 15 років. -Ти не дозволяєш робити те, що я хочу.
Лише те, що ти хочеш. Це свобода?
Я вже два роки в старшій школі.
І я не думаю, що мені потрібна ця освіта…
Тому добре, що в тебе є мама.
Чому я не можу бути собою? Це твоя проблема.
Сину, я б хотіла, щоб ти був собою, але ти постійно міняєш думку:
від ультраортодокса до сучасного ортодокса, і навпаки.
Неправда.
Ні? Він був більш сучасним, тоді менш сучасним?
Не хвилюйся…
Не знаю, скільки разів, але ти міняв думку.
-Ти суттєво міняв думку. -Я згоден.
Я згоден, що освіта в єшиві
не на тому рівні, що в моїй школі.
-Правильно. -То наймімо репетитора.
Річ не лише в рівні освіти в єшиві.
Там майже не зважають на освіту, бо їхня філософія така:
«Твоя мета — бути знавцем Тори.
Цього не треба, щоб бути знавцем Тори».
Імо, репетитор…
-Це не… -Чому ні?
Я щойно пояснила, чому ні. У єшиві,
поки ти в школі… коли ти закінчував навчання?
Я приїжджав додому о 21:30.
Гаразд, порахуймо.
Ти вчишся з восьмої ранку 12 годин поспіль.
Хочеш сказати, що коли повернешся додому о дев'ятій чи десятій,
замість робити домашнє для єшиви,
ти витрачатимеш п'ять чи шість годин на світське навчання?
Облиш. Цього не буде.
Ти навчаєшся в школі, де є світські й релігійні предмети.
Це ідеальне поєднання обох світів.
І якщо ти вважаєш, що репетитор — це вихід,
я радо знайду тобі репетитора, щоб вивчити стільки ґемара,
ҐЕМАРА — АНАЛІЗ ЗАКОНІВ
скільки захочеш, щоб нічого не проґавити.
-Але я не переведу тебе в єшиву… -Чому?
Бо в них немає освіти.
Я можу отримати освіту! Ти помиляєшся!
Ти так думаєш, але ти ніколи не був у єшиві, а ми були.
Я кажу тобі: «Не ставай рабином»? Я такого не кажу.
Якщо це те, ким ти хочеш стати й чим хочеш займатися,
повір, Ароне,
я підтримаю тебе.
Я все одно тебе любитиму.
Я буду поруч і допоможу, чим зможу.
До того часу я, як мама, зроблю все, що в моїх силах,
щоб забезпечити тобі справжню освіту 21-го століття.
Ти не опинишся в такому становищі, як я,
коли в тебе немає освіти й ти не дотягуєш до рівня
однолітків поза спільнотою.
Можеш мене ненавидіти. Можеш сердитися на мене.
Можеш не приходити сюди. Ігнорувати мене. Можеш робити зі мною що хочеш.
Я не завдам тобі такої шкоди, лише щоб ти на мене не сердився.
Вибач, що змусила тебе плакати,
та повір, коли тобі буде 30, ти подякуєш.
Я люблю Арона.
Я завжди хочу дати йому те, чого він хоче.
Мені боляче
казати ні. Це нелегко.
Але батьківство — це не змагання за популярність. Вибачте.
Як хороша мама, я маю робити те, що добре для нього,
що правильно для нього, не те, що зробить його щасливим сьогодні,
а те, що робитиме його щасливим до кінця життя.
-Чому ти не слухаєш? -Скоро ти вирішуватимеш.
Тоді сам обирай, що робити. І знаєш що?
Ти матимеш багаж знань, щоб зробити вибір.
-Я чітко пояснив… -Я люблю тебе.
Я не поміняю тобі школу. Цього не буде.
Хочеш більше часу вивчати ґемара?
Я запропонувала тобі запросити викладача,
якого ти обереш, нехай приходить сюди. Я можу навіть його возити.
Я все зроблю.
Але я не заберу тебе
й не віддам у школу, де вважають світську освіту жартом.
-Імо, послухай… -Цього не буде.
-Чому я не можу піти в єшиву? -Ти не підеш у єшиву, любий.
-Чому я не можу отримати світську освіту… -Я кажу тобі зараз.
-Я це пройшла. -Знайду репетитора ззовні.
-Я певен… -Сину, не треба кричати.
Це нічого не змінить.
-Ми щось придумаємо. -Добре. Придумай щось із ґемара.
Я люблю тебе. Я маю бути мамою.
Я такий радий. Ми їдемо в Сиракузи.
-Підемо в Eggers? -Дорогою пам'яті?
Кав'ярня Eggers?
Роберт думає, що ми їдемо в Сиракузи на прогулянку.
Але я збираюся йому освідчитися.
Він гадки не має. Я підготував для нього цілий хор.
Джулія з дітьми його дуже здивують.
Я так нервую, хвилююся.
Цілий оберемок емоцій.
-Поглянь, як гарно! -Ось Ньюгауз.
Гарно.
-Що відбувається? -Мабуть, розігріваються.
-Неймовірне виконання. -Так, дуже гарно.
Я чекаю, коли ці учні зустрінуться з Робом і Раедом, бо вони були тут.
-Вони стояли на підвищеннях… -Вони зустрілися на сцені.
-Це їхні вчителі. -Це чудово.
Ви всі їх навчали?
-Думаю, Роберт скаже так. -Ти так думаєш? Не знаю.
Він сказав, що якщо він відмовить, то це кінець.
Він важко працював для цього.
Якщо Роберт відмовить йому, їхні стосунки завершаться.
Ні!
Не хочу освідчень, доки хлопець не знатиме, що я скажу так.
Я взагалі не хочу освідчень.
Якщо мама скаже, що вона знову виходить заміж,
ми, звісно, не б'ємося, але я її вдарю.
Будь ласка. Скинь мене зі скелі. Це буде швидша смерть.
У цій будівлі праворуч народжуються діви, як ми з тобою.
Коледж Крауза.
Це добре. Дякую.
Я б хотів побачити всіх викладачів.
Треба сховатися.
Починаємо!
Сходи до раю.
УНІВЕРСИТЕТ СИРАКУЗ КОЛЕДЖ КРАУЗА
Пане Воррен! Я тут втрачаю дар мови.
Ми так вдало зайшли.
Радий знову бачити, Раеде.
Вітаю вдома.
Привіт, докторе Воррен.
Радий тебе бачити.
-Можете поговорити із цими людьми? -Так! Із задоволенням!
Який гарний хор.
-Розкішно. -Це приголомшливо.
Це Роб Брозертон.
-Привіт. -Це Раед Сааде.
Вони були на вашому місці. Здавалося, кілька тижнів тому.
Стань по центру сцени.
-Знаєш, де центр сцени? -Звісно, знаю.
Я маю тобі дещо сказати, але я не можу зробити цього
без допомоги найкращих людей.
Заходьте!
Боже мій, чому ви всі тут?
Сиракузи!
Чотири з половиною години автобусом.
Боже мій. Автобусом? По-перше, ми знаємо, що це неправда.
Боже мій!
-Привіт! -Як життя?
Докторе Дауні, як ви?
Боже мій!
Це така зустріч.
Привіт.
-Як ти? -Добре.
-Маєш гарний вигляд. -Дякую.
-Що відбувається? -Гаразд.
П'ятнадцять років тому ми зустрілися на цій сцені,
двоє голосних і нестерпних ґеїв.
-Дуже нестерпних. -Дуже нестерпних.
І моє життя змінилося назавжди.
Я кохаю тебе більше за все на світі,
ти прекрасний всередині й ззовні.
З тобою я найщасливіший чоловік у світі.
Я не сумніваюся, що нам судилося бути разом
і я хочу прожити з тобою решту життя.
Ти така королева драми.
-І на цих словах… -Боже мій!
Ти втілиш мою підліткову мрію?
-Спершу покажи. -Ти вийдеш за мене?
Так.
Вона така гарна!
Кохаю тебе.
Я навіть не пам'ятаю, що він мені сказав,
бо я довгий час
думав, може, я не заслуговував на любов.
А потім зустрів чудового хлопця,
якого я дуже кохаю, і це було через край.
Яка краса. Вітаю!
Я за вас рада.
-Не можу повірити, що ви заручилися! -Це круть!
-Ми його втрачаємо. -Це склав це докупи?
Ласкаво просимо в сім'ю.
ВЕЧІРКА З НАГОДИ ЗАРУЧИН ТИЖДЕНЬ ПО ТОМУ
-Боже, нове вбрання! -Перша прем'єра.
Давай. Працюй. Прокачай.
Так, королево.
На запитання…
-То що ти думаєш? -Дуже круто.
Привіт!
Неймовірний вигляд!
Привіт, красеню! Покажи мені!
Ми щасливі, бо в нас неймовірні друзі.
Так приємно знати, що кожен, хто прийшов,
вітає нас, бажає нам найкращого,
хоче радіти цій новій главі.
Ти б подумав,
що пузатий хлопець із Близького Сходу доживе до того дня,
коли триматиме за руку
найяскравішого чоловіка у світі?
Могла бути моя нова робота.
Звідки ти знаєш Раеда?
Друг дитинства. Він зателефонував…
Я завжди кажу йому: «Я хочу гетеросексуала-тебе».
Він сказав: «Я знайшов такого. Він прийде».
-Я молодець? -Ти молодець! Це чудово!
Він мене розорив. Поламав плани. Але він того вартий.
-Без сумніву. -Так!
-Гарна. Ще раз гляну. -Гарна.
Знаєш, що сказала Сенна?
Що?
-Вона не виграла в робочій лотереї. -Боже мій!
Який жах.
-Так. -Мені шкода.
Мені мусить більше пощастити.
Є запасний план.
Я фінансово незалежна й можу приймати рішення самостійно.
Хочу почути, як ти це скажеш імі.
Якщо доведеться, я поговорю з нею.
Навіть сьогодні можу поговорити. Не проблема.
Не проблема? Тоді зроби це. На спір.
Хочеш випити зі мною деінде?
Я хочу це бачити. Я нікуди не піду.
Ти приймеш виклик?
Це моя мама? Так, я впізнала її руки.
-Привіт. -Привіт. Як справи?
Шломо вмовляє мене поговорити з мамою.
Це не проблема.
Я поговорю з нею. Це моя правда. Моє життя.
Це ж заручини, у мене теж можуть бути.
Я хотіла сказати, що якщо Наталі отримає роботу
і програє в лотерею, я з нею одружуся.
-Доню. -Іншого виходу немає.
Ніякого шлюбу через візу. Це незаконно.
Ми знайдемо інший спосіб.
Це не через візу. Я кохаю її. Ми разом понад рік.
Зараз ти б мала сказати, що ти незалежна. Просто нагадую.
Шломо.
-Що? -Нічого.
Мені ніколи не було 20.
Батшеві ніколи не було 20.
У тебе є шанс пережити 20.
Я знаю, що ти її кохаєш, і знаю, що хочеш бути з нею.
Ти не знаєш, що відчуватимеш у 24, що відчуватимеш у 25.
І я знаю, коли ти закохана, бо я це пережила, невдало,
ти думаєш: «Я хочу зробити все, щоб допомогти цій людині».
Це…
-Не знаю, чи так буде. -Ти будеш у шлюбі.
Ти розумієш, що означає шлюб?
Шлюб — це серйозно. Це означає, що ти не вільна.
Це означає, що ти чиясь.
Я прийму тебе й любитиму, незважаючи ні на що. Ти ж доросла, так?
Я не можу завадити шлюбу.
Є інші способи утримати Наталі в країні,
я гарантую. Якщо об'єднати наші мізки,
ми знайдемо вихід.
Я цього хочу. Мене не влаштує відсутність рішення.
-Я так відчуваю. -Я згодна.
Я кажу, що все вирішено? Ні.
Я думаю, що в нас усе вийде? Так.
Хочу, щоб ти знала: я її кохаю. І зроблю це, якщо буде треба.
-Ми спробуємо знайти щось інше… -Знайдімо щось інше.
Бо це не вихід. Треба звернутися до імміграційного юриста…
Це важливо для мене.
Я радо допоможу, бо знаю тебе.
Я не вірю, що шлюб принесе тобі щастя.
-Розумієш? -Я розумію.
Я слухала тебе. Я розумію, про що ти.
Я бажаю тобі гарного життя.
-Так. -Це твоє. Він так постарався.
-Так. -Прекрасно.
Боже мій, так!
Роберт —
найнезвичайніша людина з усіх,
і я нарешті вперше в житті знайшла найкращого друга.
У мене не було такого друга.
А потім з'явився
цей розкішний,
приємний, чарівний,
люблячий чоловік,
який усе змінив на краще.
Ти чув?
На його захист, він ліванець.
-Так! -Друже.
І я знаю, що у вас будуть діти, хочу бути хрещеною.
Ми всі це знаємо. Вони будуть найщасливішими дітьми
на всій планеті.
Господи, я зараз розплачуся. Досить!
Ми так вас люблю.
Мазаль тов! Вітаю!
Ми дружимо з Джулією останні шість років,
і я дуже вдячний, що ми досі можемо бути тими, ким є, і в нас неймовірні стосунки.
Є щось дуже гарне
в тому, що тебе оточують ті люди, яких ти любиш.
І в дуже рідкісних випадках, коли трапляється щось особливе,
ти бачиш
людей, які тебе люблять і підтримують,
і настає мить, коли ти можеш подивитися на того, кого любиш,
і сказати: «Дякую, що ти зі мною,
що любиш мене
й бажаєш чогось особливого для мене й для нас».
Може, хтось принесе йому ще віскі, чи що він там п'є?
Тепер я знаю, що робити, коли мені потрібен емоційний Роберт.
Дякую, що прийшли
й святкуєте з нами. Я найщасливіша людина у світі й ці сльози… Досить…
ПЕНТХАУС ХААРТІВ НЬЮ-ЙОРК
Я думала, цього року компанія стане публічною.
Думала, цей рік — рік книги,
турне й Тижня моди.
Мені на думку не спадало, що я боротимуся за волю і життя.
Я наче повернулася до Монсі, звідки починала.
Але цей бій я не мушу пройти сама.
Мої діти зі мною.
Мені пощастило бути твоєю мамою. Я так тебе люблю.
Для мене немає нічого важливішого за тих, кого я люблю.
Круто.
Правда? Я створюю колекцію.
Я не припиню творити, щоб допомагати іншим проявити себе.
Я так довго боролася за свободу.
Це наступний крок у моїй еволюції.
Це зміцнює мою рішучість боротися, бо річ не лише в мені.
Річ у кожній жінці.
Ось що ми хочемо зробити. У цьому суть.
За останні три роки я пройшла довгий шлях.
Дивися, де ми.
Але я тут. Я досі жива. Я досі стою.
Я не знімаю ноги з педалі газу й продовжую боротьбу.
Я мушу й далі рости. Мушу змінюватися і вчитися.
Це допоможе мені стати зухвалою жінкою, якою я хочу бути.
ДЖУЛІЯ ПОДАЛА ПОЗОВ ПРОТИ СИЛЬВІО,
ОТРИМАЛА ВИКЛЮЧНЕ ПРАВО НА ПЕНТХАУС
І ДАЛІ ПЛАНУЄ ДОПОМАГАТИ ЖІНКАМ.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин