‎UN SERIAL NETFLIX
‎Frate!
‎Ce mahmură sunt!
‎Aoleu!
‎- Groaznic de mahmură. ‎- Ce ai făcut aseară?
‎- Bună! ‎- Nu!
‎- Scuze! ‎- Ce tare vorbești!
‎Să vorbiți încet azi, în surdină.
‎Copiii îmi spun mereu să ies în oraș, ‎să nu mă mai gândesc, să mă distrez.
‎Asta am făcut.
‎Îmi place.
‎- Vrei Pedialyte? ‎- N-am fost deloc cuminte.
‎Am zis să ieșim la bar, ‎să cunosc vreun gagiu.
‎Am fost cu Ra'ed și Robert. ‎Ra'ed e maestrul iubirii.
‎A venit un tip la masa noastră, ‎foarte drăguț.
‎Era ca Tom Cruise în tinerețe.
‎- Mamă! ‎- Da.
‎Am băut împreună și l-am adus acasă.
‎Ce?!
‎Am avut un bărbat în casă și n-am știut?
‎Joy nu-și face treaba. ‎Trebuia să ne anunțe prezența unui străin.
‎Prezența unui bărbat?
‎- Da! ‎- Ce?!
‎N-ați auzit partea mișto. ‎Ghiciți câți ani are!
‎- 32. ‎- 39.
‎23.
‎- Nu! ‎- Nene!
‎E născut în '99?
‎- E de vârsta mea. Anul ăsta fac 23. ‎- Nu i-am cerut anul nașterii.
‎I-am făcut turul casei: ‎„Asta e camera fetei mele de 22 de ani.”
‎Bravo mamei! Se pricepe la agățat. ‎Se pare că toți din familia mea se pricep.
‎Fă ce te face pe tine fericită.
‎Nu e minunat? E minunat în draci.
‎Bună!
‎Roberto!
‎- Nu țipa! ‎- Scuze!
‎Ce faceți?
‎S-au mai întâmplat chestii aseară ‎după ce ai plecat.
‎- Nu! ‎- L-am adus acasă.
‎- L-ai adus acasă? ‎- Da.
‎Să-mi pun și eu!
‎- Aseară i-am făcut lipeala. ‎- Noi de ce n-am fost invitate?
‎Nu trebuia să pun în castronul de supă. ‎Sunt cu mintea aiurea.
‎- Sunt impresionat de tine. ‎- Mulțumesc.
‎- Sunt mândră de mine. ‎- A contribuit
‎- …și băutura pe care am turnat-o în tine. ‎- Eram cherchelită bine.
‎Vai de mine!
‎- Te-ai simțit bine? ‎- Atât de bine!
‎A intrat măgaru-n grajd?
‎- Nu. ‎- De ce?
‎Am alergie la latex. ‎Vreau să-și facă analizele.
‎Asta e o barieră uriașă la intrare.
‎Aoleu, ce țignal aveți!
‎- Bună! ‎- Bună! Ce faci?
‎- Sunt bucuros. ‎- Și noi.
‎- Primele tale poze de portofoliu. ‎- N-am mai… Doamne!
‎La recomandarea ‎noilor mei impresari teatrali,
‎m-am înregistrat cântând ‎și îmi fac poze pentru catalog.
‎Sunt la un studio foto, ‎să-mi fac portrete simpatice.
‎E prima dată când mă fotografiază ‎altcineva decât mama.
‎Mi se pare mai real acum.
‎Mă bucur că m-am hotărât în sfârșit ‎să îmi urmez acest vis.
‎Acum va trebui să vorbesc cu Julia
‎despre ce va însemna asta ‎pentru colaborarea noastră viitoare.
‎Să arăt slab și tânăr.
‎- Lumina e blândă. ‎- Ne place lumina.
‎- Ne plac retușurile. ‎- Da.
‎- Cioc-cioc! ‎- Nu!
‎Vai de mine!
‎- Cineva se dezbracă. ‎- Cum arăți! Măiculiță!
‎M-am gândit cum să mă îmbrac ‎ca să-l înveselesc pe Robert.
‎- Îmi pare bine. ‎- Ești de pozat.
‎Hai!
‎Arăți extraordinar.
‎M-am îmbrăcat teatral, complet în roz.
‎- Mă ajuți să aleg ochelarii? ‎- Da.
‎Cât de tare, Robert!
‎Orice spectacol de pe Broadway ‎ar avea mare noroc să-l aibă pe Robert.
‎Mersi că ai venit.
‎Există o mică problemă.
‎Agenții mi-au spus ‎că ar putea fi un angajament de un an.
‎- Asta-i o problemă. ‎- De ce?
‎- Dacă o să lucrez la Haart Sphere… ‎- Cât timp o să-ți ia?
‎Șase luni sau un an ‎nu mi se pare o problemă.
‎Eu mă ocup de 20 de afaceri simultan.
‎- Te știu în stare să… ‎- Eu nu sunt tu. Am nevoie de somn.
‎E o problemă.
‎Mi-e teamă. Dacă aleg șansa de a lucra ‎pe Broadway, va suferi prietenia noastră?
‎Nici gând!
‎- Promiți? ‎- Pe viața mea!
‎Mă tem că, dacă nu lucrăm împreună, ‎o să pierdem legătura.
‎- Am sta mai puțin împreună. ‎- M-ar întrista mult.
‎Și pe mine, dar nu se schimbă nimic ‎în relația noastră. Absolut nimic.
‎- Mi-e teamă. ‎- Nimic. Să nu-ți fie!
‎Să nu-ți fie teamă! ‎Știi că eu mă implic total.
‎Dacă asta îți dorești, te susțin.
‎Bine. Juri?
‎Jur.
‎Vin la premieră. Repet dialogul cu tine.
‎Îți fac galerie.
‎Îți trimit sute de flori în cabină ‎înainte de spectacol.
‎- Pot să stau acolo? ‎- Da. Așa. Dă-te un pic în spate.
‎Mișcă-te puțin, Robert!
‎Surâs frumos, blând.
‎Lucrezi cu unghiurile. ‎Ai instinctul camerei. Ești natural.
‎Arată grozav. E un star.
‎- Simt energie de vedetă, Robert. ‎- Simțim energie de vedetă.
‎Stai așa! Îmi place. Ai greutate.
‎Arată superb.
‎- Ne-a ieșit? ‎- Da, așa cred.
‎- Vrem o poză împreună. ‎- Da!
‎Bine!
‎Drăguț! Ne place.
‎Astea sunt diamante negre?
‎Da, uite cum lucesc! ‎Sunt diamante negre cu aur roz.
‎- Știu ce cauți. Vrei ceva… ‎- Doamne!
‎- Ceva delicat care spune… ‎- Bună, frumosule!
‎Bună!
‎Ce faci?
‎- Mulțumesc că ai venit. ‎- Ce mă bucur!
‎Nu-mi vine să cred că faci asta!
‎- Te iubesc că ai venit. ‎- Glumești?
‎A sosit ziua. E timpul să aleg un inel ‎pentru iubirea vieții mele.
‎Cine a zis că o să rămâneți împreună?
‎O să-ți pun în cârcă tot ce merge ‎și tot ce nu merge în relația mea.
‎Julia va ști ce inel trebuie ‎și mă va ajuta să decid. Singur nu pot.
‎Nu am un buget mare. ‎Abia am început serviciul.
‎- Vreau ceva deosebit, fiindcă merită. ‎- Cât e bugetul?
‎Nu știu, mă gândeam la 20.000 $.
‎E ceva. Mi se pare grozav.
‎Uitați câteva pietre! Vrei ceva rotund?
‎- Fii atentă! ‎- Ce mișto!
‎Se poate ceva așa, ‎cu diamante negre, dar cu o mare…?
‎- Uimitor! ‎- Ce anume?
‎- Am un model nou-nouț, abia l-am făcut. ‎- Da?
‎- Doamne! ‎- Termină!
‎- Sunt diamante negre baghetă. ‎- Uimitor!
‎- Vai de mine! ‎- Ăsta este!
‎- Doamne! ‎- E demențial. Leșină Rob.
‎Cât costă?
‎- E nemaipomenit. ‎- Nu e departe de ce vrei tu.
‎Costă 25.000 $.
‎Alo!
‎E mult și 20.000 pentru mine. 25.000?
‎- De unde ești? ‎- Ai mei sunt din Liban.
‎- Ce? ‎- El e libanez.
‎- De-asta mi-ai plăcut. ‎- Fă-i o reducere de 10%.
‎Uite ce fețișoară drăgălașă!
‎Pot să-ți fac o reducere.
‎De-asta te-am chemat.
‎- M-ai convins. ‎- Bravo!
‎Cum îl ceri? Cum îi dai frumusețea asta?
‎- Nu ți-am zis? ‎- Nu.
‎- Am strâns tot corul facultății. ‎- Syracuse?
‎Ne-am cunoscut pe scena facultății. ‎Vreau să-i faceți o surpriză lui Robert.
‎- Mă bag. ‎- Te bagi? Doamne!
‎Mulțumesc.
‎După asta mă duc acasă și o sun pe Mitizi.
‎Sun-o de-aici.
‎- Te țin eu de mână. ‎- Mi-e frică.
‎O s-o sun pe Mitizi și sunt mort de frică.
‎Știu că mă iubește. Și eu o iubesc.
‎Dar, cine știe de ce, ‎nu are încredere în relația asta.
‎Alo?
‎Sărut mâna, sudistă frumoasă! Ce mai faci?
‎Regret că n-am ajuns la Austin. ‎Știi de ce n-am putut, nu?
‎- Ai muncit. ‎- Da. Ești mândră de mine?
‎De când lucrezi? De două săptămâni? Trei?
‎Muncesc pe brânci de trei săptămâni.
‎Te sun fiindcă vreau să te întreb ceva.
‎Bine.
‎Sigur știi ‎cât îl iubesc pe Robert Brotherton.
‎Așa…
‎Acum aleg un inel pentru el. ‎O să-l cer în căsătorie.
‎Crezi că…? Mai zi o dată. ‎Chiar îl ceri în căsătorie?
‎Da, îl cer în căsătorie. ‎I-am ales un inel frumos.
‎Nu știu ce să cred. ‎E greu să faci o căsnicie să meargă.
‎Toți spun: „Te voi iubi mereu.”
‎Nu vă căsătoriți mâine.
‎Vă plac lucrurile scumpe.
‎Chiar îți place să muncești? ‎Eu cred că întâi vine joaca, apoi munca.
‎E o preocupare legitimă.
‎Deocamdată îi propun să ne logodim.
‎Nu știam că vă gândiți la asta. ‎M-ai luat pe nepregătite.
‎Contează mult binecuvântarea ta. ‎Însemni mult pentru mine.
‎O să-ți dovedesc că pot să-ți întrețin.
‎Voi lucra mai mult de un an ‎până ne căsătorim.
‎Asta mă liniștește.
‎Vreau să așteptați vreun an.
‎Voi munci din greu ‎și îți voi câștiga respectul.
‎Apoi putem vorbi ‎de niște copilași Brotherton-Saade.
‎Când veți fi căsătoriți de mai mult timp‎, ‎vorbim și despre copii.
‎Copiii sunt foarte…
‎Vreau să mai aud o dată. ‎Ai spus… Vreau să aud.
‎Mitizi, îmi dai binecuvântarea ‎să îi cer mâna lui Robert luni?
‎Da.
‎- Mulțumesc din suflet! ‎- Bine.
‎- Cred că vă potriviți. ‎- O să mă faci să plâng. Termină!
‎- Bine. ‎- Te iubesc mult, Mitizi.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎- Ce ți-a venit cu copiii? ‎- Am transpirat.
‎Trebuia să rămâi la „Voi lucra un an ‎și mă voi dovedi vrednic.”
‎Aoleu, mi-ai servit replicile! ‎Ai mai făcut asta?
‎Am copii. Știu ce aș gândi eu.
‎- A fost dură. ‎- Chiar da!
‎O să vă înveselesc puțin.
‎- Noroc! ‎- Sărbătorim.
‎- Noroc, dragule! ‎- Noroc!
‎- Bună! ‎- Vai de mine!
‎- Ce apariție! ‎- Da.
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Sunt entuziasmată.
‎Mersi mult că ai venit până aici. ‎Știu că e departe.
‎Asta vrem să facem. Despre asta e vorba.
‎Îmi fac planuri pentru viitor, ‎când se va face dreptate.
‎Mă gândesc ce să fac ‎când va veni momentul.
‎Mă întâlnesc cu Amber.
‎Vreau să cumpăr un imobil ‎și să fac apartamente gratuite,
‎unde să-și aducă familia ‎femeile fugite de la soți violenți
‎sau dintr-o lume în care nu au drepturi.
‎Să aibă unde veni.
‎- Pășiți cu grijă! E nevoie de reparații. ‎- După voi!
‎Asta e o bucătărie industrială.
‎- Sunt multe depozitate aici. ‎- Da.
‎În multe locuri trebuie ori reparat, ‎ori demolat.
‎- Ăsta e un depozit. ‎- E uriaș.
‎Care e viziunea pentru acest spațiu? ‎Ar găzdui persoane care…?
‎Le-ar fi deschis ‎tuturor celor care părăsesc
‎un mediu fundamentalist,
‎unde nu au drepturi ‎sau au fost măritate la o vârstă fragedă.
‎Un lucru pe care l-am observat ‎în activitatea noastră este
‎că multe persoane, ‎chiar dacă pleacă sau vor mai mult,
‎își doresc sentimentul comunității.
‎Le lipsește sabatul, ‎sărbătoarea, cântatul, comunitatea.
‎Trebuie să creăm o altă comunitate aici,
‎unde să se simtă sprijinite, ‎parte din ceva, nu singure.
‎Nu cred că oamenii înțeleg ‎cum e să te simți cu adevărat singur
‎când intri într-o lume ‎unde nimeni nu te știe, n-a auzit de tine,
‎n-are legătură cu nimeni.
‎E înfricoșător. E un sentiment cumplit.
‎Pentru mine, ideea e…
‎- Știți serialul ‎Menajera ‎de pe Netflix? ‎- Da. Mi-a plăcut.
‎- E foarte bun. ‎- Da, dar și educativ.
‎M-a făcut să înțeleg cele patru probleme
‎pe care le au femeile ‎când scapă dintr-o asemenea situație.
‎Unu: îngrijirea copiilor.
‎Doi: transportul.
‎Trei: locuința.
‎Patru: serviciile educative.
‎La primele două etaje vor fi ‎servicii de îngrijire a copilului.
‎Să nu existe grija lui ‎și a transportului până la creșă.
‎Alături mai vreau să cumpăr un imobil ‎unde vor fi învățătorii,
‎psihiatrii, psihologii, ‎doctorii, profesorii,
‎persoanele care le vor instrui ‎și le vor învăța cum funcționează lumea,
‎cum e să ai o meserie,
‎cum să trăiască și să supraviețuiască ‎într-o lume atât de deosebită.
‎E un loc sigur, un adăpost. ‎Așa i-aș spune.
‎E un loc unde pot sta ‎fără să plătească chirie,
‎fără să plătească ‎îngrijirea copilului și educația.
‎Punem bazele fundației, ‎acoperim cât putem din cheltuieli
‎și mai strângem fonduri.
‎Vreau să ajut femeile să scape ‎din situații care le aduc suferință
‎și vreau să capete o educație.
‎Asta e marea greutate. ‎Nu ești echipată să faci față lumii.
‎Multe persoane care au părăsit comunitatea
‎și au încercat ‎să trăiască în lumea seculară
‎nu sunt pregătite pentru asta, ‎neavând o educație.
‎Le va lua ani să recupereze educația ‎care le-a fost furată.
‎Da.
‎Încep școala generală. ‎Prima clasă, a doua clasă…
‎O încheie până la 13 ani.
‎Multe dintre ele…
‎- Nu au nicio educație. ‎- …nu au nicio calificare, nicio bază.
‎- E greu de recuperat, nu imposibil. ‎- Dar este extrem de greu.
‎- Mai ales cu patru copii mici în grijă. ‎- Plus că înveți în timp ce te dezvolți.
‎Dacă pierzi anii critici de dezvoltare, ‎vei învăța mult mai greu.
‎De asta, pentru mine, ‎acesta e un loc de refugiu.
‎- Bun! Sunt încântat. ‎- Minunat! Următorul nivel.
‎Cred că pe aici.
‎PENTHOUSE-UL FAMILIEI HAART
‎- Cioc-cioc! ‎- Cine e?
‎Shlomo.
‎Ce înveți?
‎- Makkot. ‎- Makkot?
‎Am vrut să vorbesc cu Aron ‎despre mersul la ieșivă.
‎La 15 ani, totul e alb-negru. ‎Când crești, vezi și mult gri.
‎La vârsta lui, făceam ieșiva, unde nu vrea ‎mama să-l lase. Trăiam deplin acea viață.
‎Iată-mă azi, după 11 ani.
‎Sunt puțin schimbat.
‎Evident, e alegerea ta, dar…
‎Da, am 15 ani, dar cred ‎că am multă experiență de viață.
‎Așa zic toți copiii de 15 ani.
‎La 16 ani, Miriam a fost trimisă ‎la San Francisco.
‎Mama a lăsat-o să facă ce voia. ‎De ce nu mă respectă și pe mine la fel?
‎N-aș renunța la școală, ‎m-aș muta la alt liceu.
‎La Miriam, schimbarea a fost drastică. ‎E ipocrizie să nu mă lase.
‎- Nu e ipocrizie… ‎- Ba da.
‎E schimbare drastică la amândoi.
‎Diferența e că mama era de acord ‎cu alegerea lui Miriam.
‎De ce nu acceptă schimbarea mea drastică ‎în altă direcție?
‎Ca părinte, are dreptul să te îndrume ‎pe calea pe care o consideră bună.
‎Vreau să mă fac învățător.
‎Școala unde merg acum nu mă ajută ‎în direcția asta.
‎Dacă mama m-ar lăsa să devin cine vreau, ‎ar trebui să fac ieșiva.
‎„Dacă e cum îmi convine mine, ‎accept cine ești.
‎Altfel, te pun într-un mediu ‎care nu-ți place,
‎care îți neagă convingerile ‎și nu te reprezintă.”
‎- Liceul îți neagă convingerile? ‎- Doar eu port calotă.
‎Calota e o convingere? ‎Crezi în puterea calotei?
‎Nu, dar cred că sunt două școli diferite.
‎Să te lase să fii tu când…?
‎De ce nu pot să fiu eu și sunt forțat ‎să stau în bula ideii ei despre bine?
‎- Ești într-o bulă? ‎- Da.
‎Oare deciziile tale nu sunt reacționare?
‎Adică?
‎Fiindcă mama a renunțat la cale, ‎eu mă țin de cale din rebeliune?
‎Posibil, dar voi ați crescut ‎cu ce fac eu acum
‎și v-ați răzvrătit.
‎E mai ușor să mă desemnați pe mine rebel ‎decât să vă considerați pe voi rebeli.
‎Cred că ai văzut un conflict ‎între tine și mama.
‎Nu ai înțeles suferința pe care a trăit-o.
‎Acum aderi la o chestie ‎care ei i-a pricinuit durere.
‎Îmi pare rău că mama a suferit.
‎Ea simte că tu ești de acord ‎cu ce i-a provocat ei suferință
‎și că o ataci.
‎Mama privește altfel religiozitatea.
‎Suntem diferiți, ‎dar sper să ne iubim și să ne respectăm.
‎Într-un fel ciudat, sunt ca mama.
‎Sunt înconjurat de oameni care nu respectă ‎principiile pe care vreau să le urmez eu.
‎Așa cum mama voia să fie ea însăși, ‎și eu vreau să fiu eu însumi.
‎Eu i-aș pune întrebările astea mamei. ‎Am putea vorbi cu ea împreună.
‎Sunt pro dialog.
‎- Începem ședința foto. ‎- Bine.
‎- Ești gata? ‎- Da.
‎Arăți superb.
‎Mulțumesc.
‎La treabă!
‎Sunt bucuroasă că fac o ședință foto ‎cu Clear Cut, o marcă pe care o iubesc.
‎Sunt cu un pas mai aproape de visul meu ‎de a avea propria gamă de produse,
‎de a-mi câștiga propriii bani ‎și de a-mi lăsa amprenta asupra lumii.
‎E un sentiment extraordinar.
‎Ce mișto!
‎Prima ședință foto!
‎Eu sunt gata.
‎Da, îmi place.
‎Arată grozav inelele pe umăr. Super!
‎Puțină briză.
‎Arată grozav.
‎Bine. Mir?
‎Da?
‎- Mi-am pus inelul. ‎- Îți place?
‎Da. E foarte simpatic. ‎Îmi place diamantul.
‎Am botezat colecția ‎după femeile care mă inspiră.
‎Lănțișorul și brățara cu inimioare ‎le-am numit după mama.
‎Setul se va chema Julia.
‎Inelul cu inimioară ‎i-ar plăcea lui Miriam.
‎Niște cercei frumoși se cheamă Nathalie.
‎Un lănțișor mișto se cheamă Mikki.
‎Normal că am numit un inel ‎și după mine, Batsheva.
‎E preferatul meu din colecție.
‎Vrem o poză cu multe diamante.
‎- Suntem gata. ‎- Bine.
‎- Port sutienul autoadeziv. ‎- Ce se întâmplă aici? Poze topless?
‎Bijuterii!
‎Ce bine arată!
‎Sunt mândră de Batsheva. ‎Și-a îmbrățișat noua ipostază și îi place.
‎Trăia într-o comunitate ‎religioasă conservatoare.
‎Acum e o femeie independentă. ‎A ajuns foarte departe.
‎Mi se pare beton. Mă bucur pentru ea.
‎- Excelent! ‎- Fiți atenți la asta!
‎E bun.
‎Ce mișto!
‎Acum doi ani dezbăteai ‎dacă să porți pantaloni sau nu.
‎Acum te fotografiezi la bustul gol.
‎Am început să port pantaloni chiar înainte ‎să fac 27 de ani, acum doi ani jumătate.
‎Țin minte ce bucuroasă mi i-ai arătat.
‎- Te-am aplaudat. ‎- Eram în extaz.
‎Îi ziceam mereu lui Mikki ‎să poarte pantaloni de față cu Ben.
‎Da.
‎- Ca să vadă și el. ‎- Sau cele mai decoltate haine.
‎M-a invadat mândria de soră. ‎Sunt foarte mândră de tine, Bat.
‎- Mulțumesc. ‎- E nemaipomenit ce faci.
‎- Te iubesc. ‎- Ești super independentă.
‎Îți vezi de treaba ta și urci tot mai sus. ‎E extraordinar.
‎Ăsta e cel mai mare parteneriat ‎pe care l-am avut, monetar vorbind,
‎și pe o scară așa mare, cu bijuterii fine.
‎În felul ăsta vreau ‎să-mi asigur independența financiară.
‎Îi mulțumesc mamei ‎că mi-a inculcat această valoare.
‎A fost cel mai important sfat al ei, ‎să-mi câștig singură banii,
‎să nu mă bazez pe un bărbat ‎să mă întrețină.
‎Sau pe o femeie.
‎Bine punctat.
‎„Nu te baza pe nimeni. ‎Întreține-te singură.”
‎Cu situația voastră e ceva nou?
‎Nu știu. E foarte greu și stresant.
‎Când m-am măritat la 19 ani, ‎Miriam cică: „La 19 ani e prea devreme.”
‎Pe caseta de la nuntă.
‎Opinia mea nu era populară.
‎Cică: „Zi ceva frumos despre sora ta.”
‎Și ea: „La 19 ani e prea devreme.”
‎Miriam e într-o situație dificilă.
‎Sper să nu trebuiască să decidă ‎dacă se mărită sau nu se mărită
‎ca să-și țină iubita în țară.
‎Vreau să poată hotărî dacă se căsătorește
‎doar din rațiuni sufletești, nu și legale.
‎Vorbești cu două tipe care s-au măritat ‎de foarte tinere și sunt divorțate.
‎- Eu la 19 ani. Tu la cât? ‎- Abia făcusem 21 de ani.
‎- Aproape de vârsta noastră. ‎- Da.
‎Sunteți adulte, decideți singure ‎și suportați consecințele.
‎Vom face ce vrem.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Baftă! ‎- Mulțumim.
‎Nathalie e reazemul lui Miriam.
‎Aș fi tristă ‎dacă Nathalie ar fi nevoită să plece
‎și aș suferi pentru Miriam.
‎În clipa asta nu concep un viitor
‎în care Nathalie nu e aici.
‎Bine!
‎Petrecere cu șampanie!
‎Noroc!
‎Excelent!
‎Jucăm cărți, Shlomo?
‎Hai!
‎Ce știi să joci?
‎Maciupiciu.
‎Jucăm maciupiciu. Glumesc.
‎- Bună, băieți! ‎- Bună!
‎Jucați cărți, ce drăguț!
‎Băieții mamei!
‎Scopul meu principal ‎privind conversația cu mama este
‎să aduc puțină claritate ‎între ea și fratele meu,
‎să-i ajut să se înțeleagă
‎și, sper, să se împace mai bine.
‎Care-i treaba? Să aud!
‎Aron ar vrea ‎să își exprime câteva gânduri.
‎Vreau la ieșivă, nu la ieșivat.
‎Ce vrei să spui?
‎- O ieșivă adevărată… ‎- Ești la o ieșivă adevărată.
‎La ieșivă se fac patru ore, ‎nu 40 de minute.
‎Am 15 ani, dar știu ce vreau.
‎La școala de acum se predă Tora, ‎dar nu compari 40 de minute cu patru ore.
‎Eu și tatăl tău am ales școala ‎la care mergi acum
‎deoarece îți oferă și studii religioase.
‎Ai prieteni religioși, care țin sabatul, ‎dar sunt și elevi care trăiesc altfel.
‎Așa te deprinzi ‎și cu cei religioși și cu ceilalți.
‎Știu să mă port ‎cu cei care nu țin sabatul.
‎Am discutat anul trecut, ‎când te-ai întors din tabăra de vară.
‎Ți-am spus atunci că e treaba mea, ‎ca părinte, să-ți asigur o educație bună.
‎Ce faci la terminarea școlii ‎este alegerea ta.
‎- Nu mi se pare. ‎- Fiindcă ai 15 ani.
‎Vorbești de libertate, dar mă lași ‎să fac doar ce vrei tu. Asta e libertate?
‎Sunt la liceu de doi ani. ‎Nu cred că îmi trebuie învățătura asta.
‎Bine că ai un părinte!
‎De ce nu mă lași să fiu eu? ‎Asta e problema ta.
‎Dragul meu, mi-ar plăcea să fii tu.
‎Dar ai tot pendulat ‎între ultraortodoxie și ortodoxia modernă.
‎Nu-i adevărat.
‎N-a fost când mai mult, ‎când mai puțin modern?
‎- Eu nu m-aș preocupa… ‎- Nu știu de câte ori, dar ai fluctuat.
‎Ai fluctuat semnificativ.
‎Sunt de acord că învățământul de la ieșivă ‎este inferior celui de la liceu.
‎- Corect. ‎- Aș putea face meditații.
‎Nu e vorba doar de nivelul învățământului.
‎La ieșivă se disprețuiește învățământul, ‎pentru că acolo filosofia e:
‎„Scopul tău e să cunoști Tora. ‎Nu ai nevoie de învățământ pentru asta.”
‎- Mamă, de ce nu pot să fac meditații? ‎- Tocmai ți-am explicat.
‎La ieșivă, când ajungi la liceu…
‎- La ce oră ieșeai de la școală? ‎- Ajungeam acasă la 21:30.
‎Hai să facem socoteala!
‎Înveți de la 08:00, 12 ore.
‎Vrei tu să-mi zici ‎că o să vii acasă la 21:00-22:00
‎și, în loc să-ți faci temele,
‎o să înveți cinci-șase ore ‎materiile de liceu?
‎E o glumă. N-o să se întâmple.
‎Ești într-o școală care îmbină ‎studiul secular cu cel religios.
‎E un amestec perfect de lumi.
‎Dacă meditațiile ți se par o soluție bună, ‎îți pun bucuroasă meditator,
‎să înveți câtă Ghemara vrei, ‎să nu te lipsești de studiul Ghemarei.
‎- Dar nu te dau la ieșiva. ‎- De ce?
‎Fiindcă nu se face învățătură.
‎Pot să învăț. Aici greșești.
‎Așa crezi tu, ‎dar tu nu ai făcut ieșiva, ca noi.
‎Îți spun eu să nu te faci rabin? Nu.
‎Dacă asta vrei să fii ‎și asta vrei să faci,
‎crede-mă, Aron,
‎te voi susține și te voi iubi orice ar fi.
‎Îți voi fi alături ‎și te voi ajuta cu tot ce pot.
‎Până atunci, ca părinte, ‎voi face tot ce îmi stă în putere
‎ca să ai parte de o educație adevărată, ‎în acord cu secolul XXI.
‎Nu te vei afla niciodată în situația mea,
‎aceea de a nu avea o educație ‎și de a nu fi la la același nivel
‎cu cei de-o seamă cu tine ‎din afara comunității.
‎N-ai decât să mă urăști, ‎să te superi pe mine,
‎să nu mai vii aici, să mă ignori, ‎să-mi faci ce ai tu chef.
‎Nu voi face ceva în detrimentul tău ‎doar ca să îți intru în grații.
‎Îmi pare rău că te-am făcut să plângi, ‎dar la 30 de ani o să-mi mulțumești.
‎Îl iubesc pe Aron.
‎Aș vrea să spun da la tot ce vrea.
‎Mă doare al naibii să spun nu. Nu e ușor.
‎Dar meseria de părinte ‎nu e o goană după popularitate.
‎Ca să fiu un părinte bun, trebuie ‎să fac ce e bine și potrivit pentru el.
‎Nu ce o să-l facă fericit azi, ‎ci ce o să-l facă fericit toată viața.
‎- De ce nu asculți? ‎- Când vei fi stăpân pe viitorul tău,
‎vei putea alege ce faci cu el, ‎dar vei fi echipat să faci orice vrei.
‎- Ți-am spus clar… ‎- Te iubesc.
‎Nu te mut de la liceu. Ia-ți gândul!
‎Dacă vrei să studiezi mai mult Ghemara, ‎ți-am propus
‎să vină oricine vrei tu de la ieșivă ‎la tine acasă și aici.
‎Îl aduc eu cu mașina.
‎Fac să îți fie extrem de ușor.
‎Dar nu te bag la o școală ‎unde învățământul secular e disprețuit.
‎- Fii atentă… ‎- Ia-ți gândul!
‎- De ce nu pot să fac ieșiva? ‎- N-o să faci ieșiva, dragule.
‎- Învăț materiile seculare la ieșivă. ‎- N-o să le înveți. Am trecut prin asta.
‎- Îmi iau meditator din afară. ‎- Dragul meu, nu obții nimic dacă țipi.
‎- O să mă descurc. ‎- Dacă e așa ușor, te descurci cu Ghemara.
‎Te iubesc. ‎Trebuie să-mi fac treaba ca părinte.
‎Nu-mi mai încap în piele. ‎Ne întoarcem la Syracuse.
‎- Mergem la Eggers Cafeteria? ‎- Pe cărarea amintirilor?
‎Robert crede că mergem ‎să ne plimbăm prin Syracuse.
‎De fapt, o să-l cer în căsătorie.
‎El habar n-are. ‎I-am pregătit un întreg cor.
‎Julia și copiii vin să-i facă o surpriză.
‎Am emoții, trepidez.
‎Sunt înfrigurat tot.
‎- Ce drăguț! ‎- Uite și Newhouse!
‎E frumos.
‎- Ce fac? ‎- Cred că se încălzesc.
‎- Cântați minunat. ‎- Se aude foarte frumos.
‎Abia aștept ‎să-i cunoască studenții pe Rob și Ra'ed.
‎- Și ei au stat pe treptele astea. ‎- S-au cunoscut pe scenă.
‎- Au fost învățați de dumnealor. ‎- Extraordinar! Le-ați fost profesori?
‎- Cred că Robert o să spună da. ‎- Așa crezi? Eu nu știu.
‎Ra'ed mi-a spus ‎că, dacă îl refuză, s-a terminat.
‎S-a străduit mult pentru clipa asta, ‎și, dacă Robert îl refuză, n-o să meargă.
‎Nu!
‎Nu vreau să mă ceară nimeni de soție ‎cât nu e sigur că accept.
‎Pe mine să nu mă ceară deloc!
‎Dacă o aud pe mama că se mărită din nou,
‎deși suntem pașnici în familia asta, ‎o iau la palme.
‎Te rog! Fă-mi vânt în prăpastie, ‎așa mor mai repede.
‎În clădirea din dreapta ‎se formează dive ca mine și ca tine.
‎Crouse College.
‎- Ca lumea! Mulțumesc. ‎- Mi-ar plăcea să-mi revăd profesorii.
‎Să ne ascundem!
‎Așa!
‎Scara spre rai.
‎UNIVERSITATEA SYRACUSE
‎Domnule Warren! Nu mai pot de emoție.
‎Ce minunăție am prins!
‎Mă bucur să te văd, Ra'ed. ‎Bun venit acasă!
‎Bună ziua, dle Warren!
‎Mă bucur să vă văd.
‎- Veniți să vorbiți cu studenții? ‎- Cu mare plăcere.
‎Ce cor frumos!
‎- A fost superb! ‎- Splendid!
‎El e Rob Brotherton.
‎- Salut! ‎- El e Ra'ed Saade.
‎Au fost și ei în locul vostru. ‎Parcă a fost acum câteva săptămâni.
‎- Hai în fața scenei! Știi unde e centrul? ‎- Evident că știu.
‎Am ceva să îți spun, dar nu pot ‎fără ajutorul oamenilor noștri dragi.
‎Intrați!
‎Doamne! Ce e cu voi aici?
‎- Și tu ai fost în Texas. ‎- Patru ore și jumătate cu autobuzul.
‎Cu autobuzul? Știm toți că nu-i adevărat.
‎Doamne!
‎Ce mai faci?
‎- Bună ziua, dle Downey! ‎- Bună!
‎Vai de mine!
‎Ce reuniune! Doamne!
‎Bună!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎- Arăți bine. ‎- Mulțumesc.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Bun!
‎Acum 15 ani, ne-am cunoscut pe scena asta.
‎Doi gay gălăgioși și enervanți.
‎- Foarte enervanți. ‎- Iar viața mea s-a schimbat pe vecie.
‎Te iubesc mai mult decât orice pe lume.
‎Ești frumos la suflet și la înfățișare.
‎Mă faci cel mai fericit bărbat din lume.
‎Nu am nicio îndoială că ne potrivim
‎și că vreau ‎să-mi petrec restul vieții cu tine.
‎Ce melodramatic ești!
‎- Acestea fiind zise… ‎- Doamne!
‎Îmi împlinești visul din adolescență?
‎- Să-l văd întâi. ‎- Te căsătorești cu mine?
‎Da.
‎Ce frumos e!
‎Te iubesc.
‎Nu țin minte absolut nimic ‎din ce mi-a zis.
‎Multă vreme am crezut ‎că nu merit să fiu iubit.
‎Să mi se declare tipul ăsta extraordinar, ‎pe care îl iubesc profund, m-a copleșit.
‎Cât de frumos! Felicitări!
‎Mă bucur mult pentru tine.
‎Nu-mi vine să cred ‎că te-ai logodit. Blană!
‎- Îl pierdem. ‎- Tu ai organizat totul?
‎Bun venit în familie!
‎PETRECEREA DE LOGODNĂ ‎DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ
‎Mamă! Cea mai bengoasă ținută!
‎Dă din fund! Unduiește-te!
‎Da, regino!
‎…la întrebare.
‎- Ce părere ai? ‎- E super drăguț.
‎Bună!
‎Arăți ravisant!
‎Bună, frumosule! Îmi arăți?
‎Avem cei mai grozavi prieteni.
‎E minunat să știm că toți cei prezenți ‎au venit să ne sărbătorească pe noi,
‎că ne vor binele ‎și se bucură pentru ce urmează.
‎Cum ar fi putut un băiețel gras ‎din Orientul Mijlociu să viseze
‎la ziua când își va face intrarea de mână ‎cu cel mai flamboaiant struț din lume?
‎Putea fi noul meu serviciu.
‎De unde îl știi pe Ra'ed?
‎Suntem prieteni din copilărie.
‎I-am zis că îl vreau pe el, ‎varianta heterosexuală.
‎„Julia, m-am găsit ‎pe mine heterosexual. Vine.”
‎- Am ales bine? ‎- Da. E superb.
‎Am rămas lefter, în sapă de lemn, ‎dar omul merită.
‎- Chiar merită. ‎- Da.
‎Dă-mi să-l mai văd!
‎Știi ce mi-a zis Senna?
‎Ce?
‎- N-a câștigat la loteria muncii. ‎- Aoleu!
‎Ce nasol!
‎- Da. ‎- Îmi pare rău.
‎- Sper să am mai multă baftă. ‎- Avem un plan de rezervă.
‎Sunt independentă financiar. ‎Pot să hotărăsc singură.
‎Bine. Aș vrea să aud cum îi spui mamei.
‎Voi vorbi cu ea dacă trebuie.
‎Pot și în seara asta. ‎Nu-i așa o mare chestie.
‎Nu e mare chestie? Să te văd atunci!
‎Shlomo, bem ceva în altă parte?
‎Vreau să fiu de față. Nu plec nicăieri.
‎Accepți provocarea?
‎E mama? Da. O simt după mâini.
‎- Bună! ‎- Bună! Ce faci?
‎Shlomo mă împinge să vorbesc cu mama. ‎Nu mi se pare o mare chestie.
‎Vorbesc cu ea. E adevărul meu, viața mea.
‎Sărbătorim o logodnă, se potrivește.
‎Voiam să îți spun clar
‎că, dacă Nathalie se angajează ‎și pierde la loterie, mă mărit cu ea.
‎- Iubita, nu te măriți pentru viză. ‎- Altă cale nu e.
‎E ilegal, nu faci așa ceva. ‎Găsim altă cale.
‎- O și iubesc. Sunt cu ea de peste un an. ‎- Nu contează.
‎Mă gândeam că aici spui ‎că ești independentă.
‎Shlomo!
‎- Ce? ‎- Nimic.
‎Eu n-am avut parte de tinerețe. ‎Nici Batsheva.
‎Tu poți să-ți trăiești tinerețea.
‎Știu că o iubești și că vrei să fii cu ea.
‎Nu știi ce vei simți la 24 de ani, ‎la 25 de ani.
‎Știu că atunci când ești îndrăgostit, ‎fiindcă și eu am fost îndrăgostită rău,
‎te gândești doar că vrei ‎să faci orice e nevoie ca să ajuți.
‎E…
‎- Nu știu dacă simt așa. ‎- O să fii căsătorită.
‎Înțelegi ce înseamnă asta, căsătorită?
‎Căsătoria e un lucru serios. ‎Nu mai ești liberă.
‎Ești soția cuiva.
‎Eu te accept și te iubesc oricum. ‎Ești adultă. Nu pot să te împiedic.
‎Există alte metode ‎ca Nathalie să rămână în țară, garantat.
‎Dacă ne punem mințile la contribuție, ‎găsim noi o soluție.
‎Asta vreau. Nu mă resemnez fără soluție.
‎- Asta simt. ‎- De acord.
‎Spun eu că e rezolvat? Nu.
‎Cred că avem șanse? Da.
‎O iubesc mult ‎și am să fac asta dacă trebuie.
‎- Vom căuta altă soluție… ‎- hai să căutăm!
‎Eu exclud opțiunea. Apelăm ‎la un avocat specializat în imigrări.
‎- E foarte important pentru mine. ‎- Te ajut bucuroasă. Te cunosc.
‎Nu cred că vei fi fericită ‎dacă te căsătorești.
‎- Înțelegi? ‎- Înțeleg.
‎Te-am ascultat și înțeleg ce spui.
‎Vreau să ai o viață frumoasă.
‎- Da. ‎- Ți se potrivește. A ales bine.
‎- Da. ‎- E superb.
‎Păzea! Dă să fie!
‎Robert este
‎cea mai extraordinară ființă umană ‎pe care am cunoscut-o.
‎În sfârșit, pentru prima dată în viață, ‎aveam un prieten de suflet.
‎Nu mai avusesem așa ceva.
‎Apoi a apărut
‎acest bărbat superb, cald, fermecător,
‎care a făcut să fie și mai bine.
‎Ai auzit?
‎În apărarea lui, e libanez.
‎- Da! ‎- Prietene!
‎Știu că o să aveți copii.
‎Eu o să le fiu nașă, se știe.
‎Vor fi cei mai norocoși copii ‎de pe planeta Pământ.
‎Mă faci să plâng, termină!
‎Vă iubim mult.
‎Mazel tov!
‎Sunt prieten cu Julia de șase ani.
‎Sunt recunoscător că putem fi cine suntem ‎și avea această relație extraordinară.
‎E foarte frumos
‎să fii înconjurat de toate chipurile ‎care îți sunt dragi pe lumea asta.
‎Cu rare prilejuri, ‎când se întâmplă ceva cu totul special,
‎apuci să vezi
‎oameni care te susțin cu drag
‎și îți e dat să trăiești o clipă ‎în care poți privi un om iubit
‎și îi poți spune: ‎„Mulțumesc că ești cu mine,
‎că mă iubești și că vrei ceva deosebit ‎pentru mine și pentru noi.”
‎Să-i mai aducă cineva whisky ‎sau ce bea el, vă rog!
‎Acum știu ce să fac ‎dacă vreau un Robert sentimental.
‎Vă iubesc că ați venit să ne sărbătoriți.
‎Sunt cel mai fericit bărbat. ‎Iar lacrimile astea…
‎PENTHOUSE-UL FAMILIEI HAART
‎Credeam că anul ăsta va fi vorba ‎de lansarea firmei la bursă,
‎de carte, de tur, de Săptămâna modei.
‎Nu m-am gândit ‎că mă voi zbate pentru libertate și viață.
‎Parcă sunt înapoi în Monsey, ‎de unde am plecat.
‎Dar nu sunt singură în lupta asta.
‎Copiii mă susțin.
‎Sunt norocoasă să fiu mama ta. ‎Te iubesc mult.
‎Nimic nu va fi mai important pentru mine ‎decât oamenii dragi.
‎Meserie!
‎Nu? Desenez o colecție.
‎Îmi voi folosi mereu creativitatea ‎să-i ajut pe ceilalți să se exprime.
‎Mă bat de mult pentru libertate.
‎Ăsta e următorul pas în evoluția mea.
‎Asta îmi întărește hotărârea de a lupta.
‎Nu e vorba doar de mine, ‎ci de toate femeile.
‎Asta vrem să facem. Despre asta e vorba.
‎Am evoluat mult în ultimii trei ani.
‎Uite unde suntem!
‎Iată-mă! Încă trăiesc, ‎încă stau în picioare.
‎Nu iau piciorul de pe accelerație. ‎Trebuie să continui lupta.
‎Trebuie să cresc în continuare, ‎să mă schimb, să învăț.
‎Asta mă va ajuta ‎să devin tupeista care vreau să fiu.
‎JULIA A INTENTAT PROCES ‎PENTRU FRAUDĂ ȘI CALOMNIE.
‎A CÂȘTIGAT DREPTUL EXCLUSIV ‎DE A FOLOSI PENTHOUSE-UL.
‎CONTINUĂ SĂ CREEZE FIRME ‎CARE AJUTĂ FEMEILE.
‎Subtitrarea: Steliana Palade