Не знаю, звідки й почати.
Мабуть, щоб розповісти своє бачення історії про вбивство у Страсну п'ятницю,
треба почати звідси.
Дев'ять місяців тому, коли той мудак-диякон сказав дещо недоречне,
я зробив ось так.
От чорт.
То ви борець?
Ні, отче, зовсім ні.
Один диякон вам би заперечив, якби не зламана щелепа.
У попередньому житті — так, я був боксером,
жив на вулиці, усяке бувало.
Зараз нам потрібні борці, але щоб боротися зі світом,
а не між собою.
Священник — пастух. Світ — вовк.
Ні.
Я в це не вірю, отче, з усією повагою.
Почнеш боротися з вовками, незчуєшся,
і всі, кого не розумієш — вовки.
У мені досі живе інстинкт бійця, і сьогодні я йому піддався,
але Христос прийшов зцілити світ, а не битися.
Я в це вірю.
Ось це, а не це.
Я хочу бути добрим священником.
Показати зламаним людям, як я, прощення і любов Христа.
Це дуже потрібно світові.
Дайте мені ще один шанс, і я обіцяю, що зроблю це.
Ваше Преосвященство,
ви не раз заступалися за мене.
- А я вас підвів і... - Усе гаразд.
Слухай...
Диякон Кларк — відомий кретин.
Ніхто не засмутився, що ти йому зацідив.
Власне, навпаки.
Але із цим треба щось робити.
Ми відішлемо тебе в невеличку парафію у Чімні-Рок.
Там лише один священник.
Помічником пастора?
Стримай свій ентузіазм.
Що?
Тебе чекає церква Матері Божої Неустанної Стійкості,
якою керує монсеньйор Джефферсон Вікс. Чув про Джефферсона Вікса?
Слухай, у Вікса тут свої прихильники. Я до них не належу.
Між нами,
як на мене, йому бракує намистин у вервичці і він сучий син.
Але беззаперечно те, що його паства зменшується і навіть кальцифікується.
Їй не завадить те, про що ти там говорив. Розумієш?
Ні, але так.
Так, так.
- На мене зійшов Святий Дух. Я розберусь. - Агов.
Це, а не це, так?
Удачі, малий.
Ось так я потрапив у Чімні-Рок.
Даниїл у лігві лева.
Давид проти Голіафа.
Молодий, дурний і сповнений Христа.
МАТІР БОЖА НЕУСТАННОЇ СТІЙКОСТІ
Готовий до всього.
НОЖІ НАГОЛО: ПРОКИНЬСЯ, ПОКІЙНИКУ
Отче Джефферсоне?
Вітаю. Джад Дюплентісі з Олбані.
Господь з тобою, Джаде Дюплентісі з Олбані.
Ти прийшов забрати в мене церкву?
Ні.
Добре.
Гаразд, називай мене монсеньйор Вікс.
Бачу, ти вже знайомий з Мартою.
Мартою? Ні.
- Монсеньйоре Віксе. - Господи!
Я прокинулася раніше, щоб відполірувати срібло. Воно потьмяніло.
Чудово, Марто.
Отче... Джаде.
Ласкаво просимо.
Дякую, Марто.
Я саме казав отцю Віксу...
Монсеньйору Віксу.
Монсеньйору, авжеж. Пробачте.
І пробачте за «Господи».
Гадаю, усе пройшло прекрасно.
Тебе прислав єпископ Ланґстром?
Ланґстром.
Я добре його знаю.
Він обрав тебе, прислав сюди.
Це мені про дещо говорить.
Багато що говорить.
Що ж... Я знаю, що ви звикли працювати сам, але...
Я... Я тут, щоб служити.
Вислухай мою сповідь.
Гаразд.
Благослови мене, отче, бо я згрішив.
Минуло
шість тижнів із часу моєї останньої сповіді.
Я заздрив матеріальним благам інших.
Я бачив рекламу розкішної машини. На екрані телевізора Сема. «Лексус».
І я подумав:
«Гарна машина».
Купе.
Я заздрив владі видатних людей.
Заздрив владі мого дідуся-священника. Я хотів цього.
Завжди хотів.
Я мастурбував...
чотири рази цього тижня.
Чотири чи п'ять разів загалом за... Шість тижнів, я казав?
Скажімо, мастурбував 30 разів.
Цього тижня — в ліжку, один раз уранці.
Раз у душі, стоячи, так зручніше.
Взяв гель для душу і все.
Раз посеред ночі, коли мені наснилося...
- Не варто. - Те японське кафе з котами.
- Гаразд. - Я читав одну статтю.
Про те, що коти були дівчатами, тому...
І я не приготувався,
тому довелося закінчити в журнал «Католицькі хроніки»,
який лежав на столику, і це, мабуть, окремий гріх.
Не знаю, може, ні, але... Це погано.
Тоді я думав, що це дивно.
Але тепер, коли я про це згадую, я знаю.
Це був перший удар Вікса.
П'ять Богородиць і молитву до Святої Трійці.
Дякую, отче.
І не останній.
І вітаю
в моїй церкві.
Наступні кілька тижнів я облаштовувався
в церкві Матері Божої Неустанної Стійкості.
КАТОЛИЦЬКІ ХРОНІКИ
Ще один тутешній працівник — доглядач Самсон.
Сем.
Монсеньйор Вікс
щодня дає мені силу не хапатися за пляшку.
Він теж колись пив.
Але якось він мені сказав: «Якщо я можу позбутися цього демона, ти теж зможеш».
Кожен день — це боротьба.
Але я борюся.
Я в боргу перед ним і... моєю милою Мартою.
Вашою... милою Мартою?
Я все для неї зроблю.
Це мій янгол на Землі.
У церкві Марта завідує всім.
Веде бухгалтерію, керує пожертвами, все облікує.
Облікуйте це.
Пере ризи, робить запаси,
годує Вікса, грає на органі.
Вона знає всі таємниці.
- То це гробниця? - Так.
Який жах. Треба встановити камеру.
- Тут є вхід? - Так.
Ось тут,
це двері Лазаря.
ЧЛЕНИ
Щоб відкрити ззовні, потрібне спеціальне обладнання.
Проте ця конструкція дозволяє одним поштовхом
вибити двері зсередини.
Хто там?
Прентіс.
Дідусь Вікса, засновник церкви.
Був мені як батько.
Яка гидота.
Ці діти малюють космічні кораблі на священному місці спочинку.
Що ти робиш?
Я знаюся на деревині,
вирішив позичити в Сема інструменти і...
Ні, залиш.
Як нагадування про сороміцький гріх блудниці-хвойди.
Вислухай мою сповідь.
КНИЖКОВИЙ КЛУБ СПИСОК
Так, блудниця-хвойда.
Це мама Вікса.
Що це за історія?
Вона була блудницею і хвойдою.
Ясно.
Коли Прентіс прийшов у парафію і заснував церкву,
він сам виховував доньку.
Її звали Ґрейс.
Погане сім'я.
Вона любила спокусливий одяг і модні бренди.
Модні бренди...
Так.
Підліткою вони тинялася по барах
і невдовзі завагітніла від волоцюги.
У Прентіса були великі статки в банку.
Щоб захистити онука, Вікса,
він обіцяв, що якщо Ґрейс житиме під його дахом,
він залишить статки їй.
І хвойда чекала, поки батько помре.
Це тяжіло над ним.
Марто, запам'ятай.
Багатство і влада, яка з ним приходить, —
це Яблуко Єви.
Спокуса, яка веде до падіння.
Я мушу захистити тих, кого люблю, від її згубного впливу,
хай там що.
Зрештою він помер.
Я була там.
Я бачила, як Прентіс прийняв останнє причастя
і помер на священному вівтарі.
У мирі.
Блудниця-хвойда пішла просто до адвоката Прентіса.
«Віддай мені гроші», — сказала вона.
І знаєте, що він відповів?
«Так, ви спадкоємиця всіх грошей, які були в Прентіса».
Але на його рахунках
нічогісінько.
Що він зробив із коштами?
Дехто каже, що віддав бідним.
Інші — що викинув в океан. Ніхто не знає.
Вони зникли.
Останній вчинок милосердя святого чоловіка —
втримати зло, що руйнує, подалі від лукавих людей.
Він залишив їй...
лише це.
«Що це?» — спитала вона.
Але я знала.
Не шукай Яблуко Єви.
Твоя спадщина тепер — Христос.
Тієї ночі вона помстилася.
Охоплена демонічною люттю,
вона осквернила святе місце.
Святотатство, богохульство.
Втілення зла.
Я сказала: «Сестро Ґрейс,
Бог, твій Отець, пробачить тобі в ім'я Його любові».
Вона померла,
кинувшись на гробницю Прентіса.
«Аневризма мозку», — казали вони.
А я кажу: її уразив
Господь у милості Своїй.
Срань господня.
Пробачте.
Зловісність цієї історії тяжіла над цим місцем.
Її можна було відчути.
І він спитав: «Хто вам сказав...»
Навіщо комусь робити це місце своєю духовною домівкою?
Постійна група прихожан мала свої причини.
І це будуть наші підозрювані.
Тож їх варто представити.
Вера Дрейвен, місцева юристка. Вірна і віддана.
Мій тато був адвокатом Вікса і приятелем по чарці.
Хлопці.
То ви стали юристкою, щоб успадкувати його практику?
Я стала юристкою, щоб зробити щось видатне.
Але це місце — спадок мого батька.
І він хотів, щоб я...
- Дякую. - ...зберегла його після його кончини.
Тому я тут.
Йо. Привіт, Веро.
- Привіт. Дякую. - Наповниш?
Її всиновлений син Сай щойно повернувся додому
після невдалої спроби знайти своє місце в політиці.
Привіт.
Гаразд.
Ви раді, що він повернувся?
Коли Вера була молода, щойно після навчання,
її тато раптом прийшов додому з десятирічним Саєм
і сказав Вері, що вона його роститиме.
І не ставитиме запитань.
Усе місто знало, що він її незаконнонароджений брат.
Але Вера це прийняла.
Вона це зробила.
Я багато віддала,
щоб залишатися вірною татові, Саю і Віксу.
Тож, припускаю,
коли мій тато дивиться на мене з небес,
він задоволений мною.
Тому, мабуть, рада.
Я був близько.
Я був золотим хлопчиком, надією республіканців.
У мене були зв'язки і розуміння процесів.
Я був на порозі, але не зміг залучити виборців.
У мені не було культу особистості.
Важко встановити справжній зв'язок з людьми.
Я знаю.
Я все перепробував. Втовкмачував людям про расу.
Втовкмачував про гендер, транслюдей,
кордони, бездомних,
війну, вибори, аборти, клімат.
Індукційні плити, Ізраїль, бібліотечні книги, вакцини,
займенники, AK-47, соціалізм, темношкірі життя мають значення,
РКТ, ЦКЗ, РРЗ, 5G — усе.
Я робив усе. Нікого, анічогісінько.
Теперішні люди заніміли. Не знаю чому.
Може, варто повернутися до основ,
базових принципів, які вчать по-справжньому надихати людей.
Типу показати їм те, що вони ненавидять,
а тоді змусити боятися, що воно забере те, що вони люблять?
Ні.
Веро.
Нет Шарп, місцевий лікар.
Його життя обертається навколо дружини, Дарли.
Вона була для нього всім.
Дарла покинула мене минулого тижня.
Мені шкода.
Забрала дітей, переїхала в Тусон
з якимось хлопцем, якого зустріла на форумі «Фіш».
Гурту?
Гадки не маю.
Лікар Нет втрачав глузд.
Він був не досить успішним, багатим, добрим для неї.
Він би все зробив, щоб її повернути.
Найближчий до місцевої знаменитості —
автор наукової фантастики Лі Росс.
Ви, мабуть, знаєте деякі його книги.
Серія «Забуття півмісяця», «Льодовий пік часу»,
«Кришталевий стик».
Десять років тому Лі переїхав сюди з Нью-Йорка,
познайомився з Віксом і церквою, і, як він каже...
Повикидав із мозку
ліберальні погляди і прийшов сюди...
Відтоді продажі його книг і популярність падають.
Але весь минулий рік він писав велику книгу про Вікса.
Його вчення, мої роздуми,
есе і спогади служителя біля ніг пророка.
«Святий і трубадур».
БИТВА ЗА ДУШУ АМЕРИКИ
Як на мене, важке чтиво, але він покладав на нього надії.
Це мій останній квиток із пекла «Сабстек».
Я більше не витримую. Мої теперішні читачі...
Це якісь сурвівалістські потвори.
Усі схожі на Джона Ґудмана з «Великого Лебовські».
Цей малий гівнюк Сай.
Вчепився своїми куцими інфлюенсерськими пазурами в монсеньйора.
Він нам не подобається. Ми всі кажемо: «Віксе, обережно,
позбудьтеся його. Він небезпечний. Віршомаз-опортуніст».
Нам доведеться захищати Вікса від цих паразитичних міленіалів.
Сімон новенька в місті і в церкві.
Вона була віолончелісткою світового класу.
Змушена була зійти зі сцени п'ять років тому через хворобу.
Хронічний біль. Якийсь таємничий нервовий недуг.
- Лікарі не можуть визначити діагноз. - Вибачте.
Я вірила, що вони мене зцілять.
Невдаха.
Дурепа.
Взяти чиюсь віру
і використовувати її задля грошей —
це абсолютне зло.
Як гадаєте?
Так, це погано.
Але я розумію потребу вірити.
Зараз відчуття інакші.
Віра в Бога, який мене зцілить.
Це інакше.
Тепер я відчуваю надію.
Наче диво може статися.
Ось як монсеньйор Вікс змушує мене почуватися.
Сьогодні дух ним добре покерував.
Монсеньйоре!
Мій воїне.
Вікс тримав своїх постійних парафіян поруч.
Спокусливу силу його харизми важко заперечити.
Але його метод...
Щотижня він обирав когось,
зазвичай новачка, і нападав.
Світ хоче, щоб усім нам було добре.
Будь-який ваш вибір. Зробіть вибір. Це ваш вибір.
Не почувайтеся погано.
Піддайтеся спокусі.
Збрешіть.
Народіть позашлюбну дитину.
Задовольніть своє егоїстичне серце.
Егоїстичне.
Так.
Позбавивши дитину сім'ї.
Батька.
Наруга над нашим замком.
Інститут змужнілості.
Моя мама зробила цей егоїстичний вибір зі мною.
І я проклинаю її егоїстичне серце за це.
Щодень мого життя.
Бо вона поставила свої потреби і бажання вище за сім'ю, як велів Господь.
Мене досить!
Мене!
Егоїстичне, блудне серце — це не про тебе.
Можеш хоч побити дитину.
Так, можеш заморити дитину голодом.
Ігноруй сім'ю, яку створив Господь.
І дивися, як твоя дитина згасає під цим тягарем.
Це не справжня церква.
Спитайте навіть найзатятіших вірян,
вони скажуть, що ні, звісно, вони не в це вірять.
Просто Вікс надміру вимогливий.
Він щоразу домагається, щоб хтось вийшов.
Навіщо він це робить?
Бо коли та людина виходить, усі дивляться.
І навіть якщо розум каже, що це неприпустимо,
глибоко в душі людина цим насолоджується.
І залишаючись на лаві, ти стаєш на певний бік.
На бік Вікса.
Перевірка терпимості, черпання з отруйних джерел,
загартовування, єднання спільноти.
...двоочковий хоум-ран, і «Кабс» виходять...
Тому я намагаюся запропонувати противагу.
Вітаю першу молитовну групу отця Джада.
Дякую, що прийшли.
Ми намагатимемося зруйнувати стіни
між нами і Христом,
між нами і одне одним, між нами і світом.
Коли мені було 17,
я був боксером,
і я... вбив людину на рингу.
Я вибудував стільки стін...
зі злості, залежності, насилля.
І лише коли я відчув себе в безпеці...
щоб припинити боротьбу, відкрити обійми,
зізнатися у гріхах,
у той день Христос врятував моє життя.
Це... Він не... Він не змінив мене.
Він підтримує мене щодня.
Це щоденний хліб.
Я думаю, такою має бути церква.
Я хочу, щоб ця церква була саме такою для мене
і для всіх вас.
То...
Монсеньйор Вікс не прийде?
Ні, але...
Ні.
Я подумав, що ми можемо поговорити і поділитися...
Але він знає, що ми це робимо?
Звісно. Звісно, я йому скажу.
Я просто... хотів, щоб ми зблизилися і...
Скажете? Ви... Ви скажете?
Майбутній час вказує на те, що ви
ще не сказали?
Чому ви не сказали?
- Це трохи дивно. - Гаразд.
Це молитовна зустріч, а не якась таємниця.
- Це таємна молитовна зустріч. - Ні.
Так і є.
Я написала монсеньйору.
Чудово. Отже... це вже не таємниця.
А тепер повернімося до руйнування стін через любов Христа...
Він каже: «Святі небеса!»
- Отакої. - Пробачте, отче.
Я прийшла, бо думала, що це офіційна церковна подія.
Але він використав не слово «святі».
Дякую, Марто. Це церковна подія, Веро.
Вона в церкві. Зі мною. Це офіційно.
- І не слово «небеса». - Покажіть... Можна глянути?
Я краще піду.
- Добре. - Бувайте.
- Дякую. Сайрусе? - Так.
Ого.
Так, пробачте, отче. Я не хочу його сердити.
Гарна спроба, друже.
Дякую.
Я, мабуть, опублікую це завтра. Можна вас тегнути?
Краще не треба.
Я все одно, мабуть, тегну.
Я знаю.
Мені шкода, що ваш трюк провалився, отче.
Мій трюк? Справді, Марто?
Якщо ми захочемо помолитися або висповідатися,
ми можемо піти до монсеньйора Вікса.
Правда? Бо ви, здається, боїтеся його.
Ви можете зайти в церкву за власним бажанням
і зізнатися Віксу в найпотаємнішому гріху без страху?
Бо якщо ні, це місце — замаскована гробниця.
Так, можу.
Що ж,
добре!
Страсний тиждень, тиждень особливих служб перед Великоднем.
У Вербну неділю я нарешті зламався.
А тоді... двічі в душі цього тижня,
я робив ту штуку, про яку я розповідав, коли я тримаю руку догори дриґом.
П'ять Отченашів і п'ять Богородиць.
Минуло вже дев'ять місяців, Джаде.
Тобі тут подобається? Ти вже руйнуєш... стіни?
Благословіть мене, отче, бо я згрішив. Минув тиждень від моєї останньої сповіді.
Я дізнався конфіденційну інформацію про колегу-священника.
Я знаю, що Марта тримає медичні рахунки в кабінеті, тому...
Я їх переглянув.
У вас була радикальна простатектомія п'ять років тому,
тому ви фізично не можете мати ерекції.
Я витримаю ось це.
Але за останні дев'ять місяців я бачив, як ви ставитеся до парафіян,
і мені це не подобається.
Не подобається?
Ні, монсеньйоре.
Нет Шарп.
Чоловік має пробачити і почати життя заново.
Любов Христа має бути рушієм цього, а натомість
він щодня
все більше сердиться і ображається на колишню дружину,
на жінок.
Це погано. А Лі, він письменник.
І його суперсилу наче повернули проти нього.
Єдина історія, яку він розповідає: «Світ мене покарає».
Він був блискучим, кумедним, розумним і шанованим,
а тепер постійно втрачає контроль, сердиться і перетворюється на параноїка.
Ви знали, що він вирив рів навколо свого дому?
Справді?
ФОРТЕЦЯ
Символічний, але так.
А Сімон. Пробачте, монсеньйоре,
але боюся, ви її використовуєте.
Я бачив суми пожертв.
Я знаю, скільки вона жертвує, а останні кілька місяців
вона практично утримує цю місце.
І так, я вірю в імовірність дива через Христа,
але те, що ви їй даєте, — це не диво.
СІМОН ВІВАН 10 000 $
Це транзакція, через вас,
і Боже вам поможи, якщо вона знову відчує, що її зрадили.
Боже мені поможи. Щось іще?
Так, чому ні? Сай Дрейвен.
Вас не турбує цей його новий ютуб-матеріал?
Він щотижня постить кліпи з ваших проповідей
і вставляє їх у свої політичні промови. Він використовує вас у своїх цілях...
НЕБІНАРНІ — НЕ БОЖІ У DOGE ПРИСУТНІЙ БОГ
...він представляє церкву в небезпечний спосіб.
Коли востаннє нова особа витримувала довше однієї неділі?
Поповзли чутки.
Щотижня лише...
тверде ядро постійних прихожан.
І, схоже, ви навмисно підтримуєте в них злість і страх.
Хіба так Христос вів свою паству?
Хіба ми це повинні робити?
Зараз ти сердитий. Так і має бути.
Інакше було б небезпечно. Я б бачив, що ти безнадійний,
і робив би це знову і знову.
Я світ. Ти церква.
Лежи. Лежи там.
Добре. Так.
Злість. Злість допомагає нам давати відсіч, повертати втрачене.
А ми стільки втратили.
І тепер ти боїшся.
Поглянь на ці первісні інстинкти. Добре!
Ти боїшся, що я знову нападу.
Але ти захищаєшся.
Бо світ хоче нас знищити.
Твоя версія любові і прощення — це слабкість.
Це прийняття, щоб ладнати із сучасністю,
боячись образити цей паршивий світ.
Поки вони знищують нас.
Феміністичні марксистські хвойди. Крок за кроком.
Але я несу свій тягар. Я тримаю оборону.
А ти?
Ти улесливе дитя з Олбані?
Будеш сердитися
і битися?
Ви отруюєте церкву.
І я зроблю все, щоб її врятувати.
Вирізати вас як ракову пухлину.
П'ять Отченашів і п'ять Богородиць.
Христе, ти не покинув мене.
І я не покину цю церкву.
Але він був на крок попереду.
Молитовна зустріч отця Джада?
Я зберіг цю церкву.
Я зміцнив її правдою Господньою.
А ви зрадили мій авторитет,
віру і саме життя,
та ще й всередині мого храму.
Забирайся!
Останній крок Вікса.
Відкрита війна проти мене.
Я сильно напився.
Світ — вовк. Ти диявол.
Ти диявольський вовк.
Чорт.
- Ніколаю, пробачте. Я зламав... - Ні. Не хвилюйтеся.
- ...рукою. - Це мотлох.
- Ходімо. Ви доїдете? - Так.
Упевнені?
ІЛЬ ДІАВОЛО ...ЛУКАВЕ ДОБРО — ДОСТАВКА
Агов!
Хто там?
От чорт.
І от настала Страсна п'ятниця.
Ну ось.
Служба була на 15:00.
Лише постійні прихожани.
У повітрі відчувалася дивна напруга.
Я не пригадую проповіді, але все було якось інакше.
Злість була менш контрольована.
Більш відкрита.
Як завжди після проповіді Вікс був виснажений,
емоційно і фізично, і йому потрібен був час на відновлення.
Він ішов у маленьку комірчину
збоку храму, щоб його не бачили.
Набирався сил, а я продовжував службу,
поки він не відчував себе в змозі приєднатися.
Ось дерево хреста
На якому звісився Спаситель наш
Монсеньйоре?
Що сталося?
Джефферсоне?
Джаде.
У нього щось у спині.
Чекайте. Не торкайтеся.
Нічого не торкайтеся.
Сатана! Його уразив Сатана!
- Диявол... Сатана... - Марто.
- ...його уразив! - О ні.
Марто! Прошу.
Швидка приїхала за п'ять хвилин.
Вікса визнали мертвим.
Коли я приєднався до інших надворі, над'їхала поліція.
Диявол не забере цього чоловіка.
Він воскресне у славі Господній.
Це була жахлива подія для маленького містечка,
і бідну Джеральдін, місцеву шерифку, кинули сторч головою в цей хаос.
Господи.
Години допитів усю суботу,
поки нарешті...
Ви єдині були неподалік монсеньйора, коли його вбили.
І у вас була фігурка з головою вовка,
прикріплена до знаряддя вбивства.
І ви єдині в церкві ненавиділи його.
Я нікого не ненавиджу.
Але буквально неможливо, щоб це зробив хтось інший, тому я...
Я не знаю, що це.
Гаразд. Отче, підіть відпочиньте.
Але попереджаю, перш ніж ви вийдете звідси — у місті пліткують.
Сай Дрейвен уранці опублікував це на ютуб-каналі.
...отруює церкву.
І я зроблю все, щоб її врятувати.
Вирізати вас як ракову пухлину.
Це перепостили.
Багато разів.
ШЕФ ПОЛІЦІЇ ДЖ. СКОТТ
Я увімкнув телефон на дві хвилини, і це була помилка.
Потік повідомлень вбивці священника.
Але я не думав про арешт чи позбавлення духовного сану.
Я думав, що Вікс переміг.
Бо в якійсь частці моєї душі, що не може брехати Христу,
чи собі, чи вам...
я був щасливий, що старий сконав.
Господи.
Допоможи мені.
Вкажи мені шлях.
Агов!
Пробачте.
Ви відчинені?
Завжди.
З вами все гаразд?
Так. Пробачте.
- Великодньої служби не буде. Вибачте. - Я...
- Вітаю. Заходьте. - Дякую.
Я не хочу відволікати вас від священницьких обов'язків.
Що ж... це щось.
Вражає?
Тут... важко бути і не відчувати Його присутності.
Чиєї?
Бога... Так.
- Так. - Ви не католик.
Ні, аж ніяк.
Гордий єретик.
Я схиляюся перед вівтарем логіки.
Вас не виростили у вірі?
Моя мама... була
дуже-дуже релігійною.
- Ви були з нею близькі? - Ні.
Коли я був малим, ми... Але це...
- Складно. Сім'я. - Це складно.
Так. Це правда.
І як ви тут почуваєтеся?
Як я почуваюся?
Чесно?
Звісно.
Архітектура мене цікавить.
Я відчуваю велич, таємничість,
очікуваний емоційний ефект. Це...
Наче хтось викрикує мені історію, у яку я не вірю.
Вона побудована на порожній обіцянці дитячої казки,
наповненої ворожістю, мізогінією і гомофобією,
виправданим насиллям і жорстокістю,
яка досі
приховує власні ганебні вчинки.
Тож як упертий осел, який брикається,
я хочу розкритикувати і проштрикнути цю брехливу бульбашку віри
і дістатися до правди, яку я можу проковтнути, не поперхнувшись.
Але крокви дуже гарні. Це...
Слухайте... Якщо хочете мене вигнати, прошу дуже.
Ні.
Ви чесні, це добре.
Казати правду може бути приємно.
Я припускаю, ви не завжди можете бути чесні з парафіянами.
Завжди можна бути чесним, не кажучи нечесної частини.
Так.
Ваша правда. Це мистецтво оповіді.
І це не середньовічна церква. Ми в Нью-Йорку.
Це неоготика 19-го століття.
Вона має більше спільного з Діснейлендом, ніж із Нотр-Дамом,
в обрядах, ритуалах,
костюмах — у всьому.
Вона розповідає історії.
Ваша правда.
Мабуть, питання в тому,
чи ці історії переконують нас у брехні.
Чи вони знаходять відгук у чомусь істинному, що живе глибоко в нас?
Що ми не можемо висловити в інший спосіб...
ніж історіями.
Туше. Отче.
- Синку. - Пробачте.
Я просто...
Я знову відчув себе священником,
і тепер я втрачу це...
втрачу мету, і мені страшно, я...
Я не знаю, як житиму.
Бланку!
Агов! Ви його знайшли! Він...
Хто ви?
Мабуть, треба було із цього почати.
Мене звати Бенуа Бланк. Я детектив.
Мене зацікавило вбивство Джефферсона Вікса.
Ви детектив, отже, ви з поліцією?
Ні. Я працюю приватно.
Усі думають, що я це зробив. Я цього не робив.
Але в душі, мабуть, зробив.
І те, як це сталося, — це наче диво.
І...
Я не знаю. Я розгубився. Я не знаю.
Дозволите вам допомогти?
Що?
Ваші губи перекосило від зневоднення.
Ви не спали всю ніч.
Ви провели час надворі,
судячи зі штанин на колінах, у молитві.
Переді мною не той, хто відчуває провину і муки,
а невинна людина, яку мучить провина.
Дозвольте вам допомогти.
Як?
Це видали за диво.
Але це просто вбивство. А я розкриваю вбивства.
Чекайте... Ви
розкрили вбивство в Кентукському дербі? Того чувака впіймали.
- Завдяки фотофінішу. - Так.
То ви...
Ви були у ток-шоу.
- Так. - Що ви тут робите?
Мені треба повну інформацію про події на службі в Страсну п'ятницю
і дивні події а церкві Матері Божої Неустанної Стійкості.
Джеральдін ласкаво надала мені доступ.
Якщо ви виділите день і супроводите мене в розслідуванні —
огляд тіла, відстеження знаряддя вбивства, перевірка місця злочину —
у вас буде унікальна нагода мені допомогти.
Тіло?
Я передумав. Сумніваюся, що мені варто бути тут.
Бланку, я довіряю вашим методам, але я з ним згодна.
Ні. Я хочу, щоб ви мали чітку клінічну картину того, що сталося.
Щоб побачили Вікса як є, тіло. Просто порожня посудина.
Не міфологічне чудовисько у вашій уяві, а лише плоть і кров.
Помер від ножового поранення, наскільки ми бачимо.
Просто... плоть і кров.
Плоть і кров, так.
Дриглі-дриглі.
- Так. Подивіться. - Припиніть, будь ласка.
Теммі. Перевернете м'яско?
Млинчик на другий бік. Так.
Раз, два, три.
МОРГ
- Агов! - Ні-ні. Мені там не місце.
Мені там не місце. Я не знаю, навіщо ви мене привели.
- Я не можу... - Агов!
Якщо хочете відпущення гріхів,
якщо хочете бути священником, ви повинні пройти це зі мною.
Справжній убивця десь там. Ми мусимо його знайти, розіп'яти, я...
Пробачте. Тобто впіймати і повернути вам життя.
Отче.
Я мушу знати, що ви розумієте ситуацію.
Ми тут не друзі, які намагаються розкрити справу.
Ви підозрюваний.
Тобто ви не повинні тут бути без адвоката, розумієте?
Я цього не робив.
Якщо я можу допомогти знайти винного,
тоді я з вами. Зробімо це.
Гаразд.
Тіло.
Далі — знаряддя вбивства.
Тоді місце злочину.
Тримайтеся мене.
Я вам дещо скажу, я навіть не люблю диявола.
«Іль Діаволо» звучить круто, по-італійськи.
Моя дружина купила символ диявола,
а тоді лампи з дияволом,
люди казали: «Принесіть йому диявола в бар, він їх обожнює».
А тоді диявол, диявол — бам, не знаю.
- Але це... Це воно, так? Це... - Так.
О так.
Але...
Але вона не була червона, а тепер червона, це фарба.
- Так, свіжа фарба. - Сподіваюся.
Голову наповнили гіпсом і так прикріпили лезо.
Я зроблю все можливе, щоб її врятувати.
Вирізати вас як ракову пухлину.
Годі тобі, так негарно. Облиш.
Та червона голова диявола де опинилася?
У церкві, я кинув її в церкву і розбив вікно, не знаю навіщо.
А після служби на освячення мира у понеділок
Марта сказала, що знайшла розбите скло.
Діти.
І більше нічого.
Ви це бачите?
Так.
Це...
Лікарю Нете.
Вітаю.
Я тут обідаю.
Нете, я можу прийти пізніше, якщо захочете поговорити.
Не думаю... Так, я... Так.
Я не думаю, що хочу цього.
Краще не треба.
Ось воно. Ви цим його вбили.
- Годі, Нете. -«Виріжу його як ракову пухлину».
Сучий син.
- Скажи йому, Нете. - Так.
Сучий син! Священник-убивця!
По-перше,
я винна детективу Елліоту кошик фруктів, що дав мені ваш номер.
Радий прислужитися.
Джеральдін, ви помітили,
що це не звичайна поліційна робота,
це щось таке, чого навіть я не переживав.
Ідеальний приклад досконалого неможливого злочину.
На кшталт детективних романів.
Таке не має існувати в реальному світі.
Але все ж існує.
Святий Ґрааль.
Мені подобається ваш запал.
Я лише хочу знати, що ви знаєте, що справу можна розкрити.
Я не можу не розкрити справу.
Та мить шаху і мату,
коли я виходжу перед усіма і розплутую павутину опонента...
Побачите. Це весело!
- Чудово, і коли це буде? - Джерело.
«Безтілесна людина» Джона Діксона Карра.
Детективний роман золотої епохи
і посібник із таємниці за зачиненими дверима,
неможливого злочину.
Стривайте.
СПИСОК КНИЖКОВОГО КЛУБУ «БЕЗТІЛЕСНА ЛЮДИНА»
І знову отець Джад стає в пригоді.
«Чиє тіло?», «Вбивство на вулиці Морг».
«Убивство Роджера Екройда», «Убивство в будинку пастора».
Боже мій, це практично навчальний план із здійснення злочину.
І вся парафія в цій групі?
Хто обрав книги?
Опра.
Марта бере список тем із сайту Опри.
Це підтверджує мою теорію.
Убивця безумовно імітував
традиційні методи таємниці зі зачиненими дверима.
І це все значно спрощує.
Книжковий клуб.
Ходімо, малята.
У книзі «Безтілесна людина» детектив Ґідеон Фелл
дає огляд усіх можливих методів убивства за зачиненими дверима.
Тож розглянемо їх детальніше.
Імовірність номер один:
Вікса ударили ножем,
перш ніж він зайшов у комірчину.
Отче Джаде, встаньте там, де ви були.
Вікс завершує проповідь.
Будь-який пристрій позаду нього,
який здатен запустити важкий кинджал йому в спину...
був би схований від камери і свідків у наві,
але його б помітив отець Джад.
Ні, я не бачив позаду нього робота, який метає ножі.
Ні. Імовірність один — відкинуто.
Імовірність два...
Його вбили,
коли він був у комірчині,
і це зробив хтось чи щось
за межами комірчини.
Типу хтось кинув ножа у комірчину звідси?
Ні, це божевілля.
Божевілля і неможливо з кількох причин.
Імовірність два — відкинуто. Прогрес!
Скільки ще є імовірностей?
Небагато. Третя...
Його вбили, коли він був у комірчині,
пристроєм, який теж був
у комірчині.
Отже, щось встановили заздалегідь
і запустили дистанційним керуванням?
Ці стіни товсті,
але потужний інфрачервоний сигнал міг би крізь них пройти.
Де могли сховати
повністю функціональний пристрій для метання ножів з пультом
у порожній ємності?
Вікс упав на живіт.
Я пригадую глухий брязкіт.
Його обличчя було спрямоване до дверей,
отже, він стояв позаду, дивлячись назовні,
тому ніж мав якось пройти крізь задню стіну.
Глухий брязкіт. Дуже добре.
Проте
ця стіна як камінь.
А може...
А може, була фальшива стіна, яку потім забрали?
Яке завзяття, отче Брауне.
Що? Ні.
Мої люди помітили б фальшиву стіну.
Так. І забрати її — теж нелегке завдання.
Більше нічого не знайшли на підлозі?
Ні. Лише червону нитку.
Чекайте, що?
Червону нитку?
Дві товсті червоні нитки, сім сантиметрів у довжину,
були біля тіла, поруч зі стегном.
То яка четверта імовірність?
Марто?
- Виженіть їх. - Марто?
Виженіть їх!
Топчуть святиню,
наче це місце злочину. Щоб якісь
вульгарні поліціянти говорили про роботів!
Це неправильно, отче, неправильно!
Марто, ідіть додому і відпочиньте.
Вам допомогти?
Забирайтеся звідси.
Ніхто вас тут більше не хоче.
Ви завжди ненавиділи монсеньйора, і ви нас зневажаєте.
- Це неправда. - Убивство у вашому серці...
- Ні. - ...кров на руках,
як і в блудниці-хвойди.
Ваш первородний гріх заплямував це місце.
Фальшивий священник!
Пробачте.
Але так, якщо пошук фактів із детективом
налаштує мене проти вас і парафії, хай так і буде.
Пробачте.
Можна скористатися грушею?
Звісно. Прошу дуже.
Ви в нормі?
Туман розсіювався. Це загадка, яку можна розв'язати.
Тіло, зброя, місце злочину, роботизовані ножометальники,
кути зору, кам'яні стіни і дистанційне керування.
І дистанційне керування.
Ви не слухали гру під час служби в п'ятницю.
По радіо.
Не слухав. Марта не схвалює.
То ви її записали.
Так.
Гаразд. Я наклав часову мітку, зваживши на затримку трансляції.
Дзвінок лікаря Шарпа в лікарню був о 15:47,
а за 90 секунд до того...
Кілька речей могли спричинити перебої,
але відповідь на ваше питання — так,
це міг бути потужний інфрачервоний сигнал
від посиленого пульта дистанційного керування.
Чорт.
Це воно? Це запустило робота з ножем.
Скоріш за все. Тепер ви можете розкрити справу?
Ви синхронізували це із записом Сая?
Так. Відео на iPhone має часову мітку. Вона дуже точна.
- Можете нам показати? - Так.
Що показати?
На якому звісився Спаситель наш
Монсеньйоре?
Тобто коли надіслали інфрачервоний сигнал,
він уже лежав на землі з ножем у спині,
і отець Джад дивився на нього.
Як це можливо?
Для робота з ножем неможливо.
То... це ніщо?
Ні.
Це дуже навіть щось.
Перед нами лежать усі шматки пазла.
- Правда? - Так.
Зважте на походження голови диявола, червоні нитки,
глухий брязкіт, час інфрачервоного сигналу.
Усе логічно.
То дайте нам відповідь.
Я не можу.
Ви сказали, що коли матимете всі шматки, то матимете відповідь.
Знаю. І все ж,
з усіма шматками на столі
цей злочин справді
неможливий.
Ви сказали, що розкриєте справу.
Що ви це вмієте.
Я вам довірився.
Боже.
Ви не спали 36 годин. Час у ліжко.
Так.
Це був важкий день. Добраніч, отче Джаде.
Ходімо. Я вас відвезу.
Знаєте,
ваша правда.
Це не може бути неможливо.
Мабуть, бракує шматка.
І я гадаю, я знаю, де його шукати.
Я думаю, що у вас у голові є щось,
що допоможе мені розкрити справу.
І якщо треба її струсити, пробачте,
я залізу туди і дістану що треба.
Ви мене лякаєте.
Я не розумію.
Не розумію, як це допоможе. Ви хочете, щоб я написав історію?
Так, історію.
Історію про вбивство преподобного Вікса.
Монсеньйора Вікса.
Монсеньйора халапеньйо. Мені байдуже.
Я мушу побачити його вбивство і події, які вели до нього, вашими очима.
Звідки почати?
Звідки хочете.
Але хай буде цікаво, динамічно, і не пропускайте деталей.
Бланку, я не письменник.
Не поспішайте.
Я знайду чим зайнятись.
Минулу годину я робив саме це,
а тепер я покладу ручку, передам вам
і, мабуть, чекатиму,
поки ви прочитаєте мою історію
убивства монсеньйора Джефферсона Вікса.
Навіщо ви це зробили?
Краще питання —
чому я думав, що можу вам брехати, і мені це зійде з рук?
Ні, ви не брехали. Я знав, що ви не збрешете.
Ви просто не сказали нечесну частину вголос.
«Коли я приєднався до інших надворі, над'їхала поліція».
«Приєднався до інших надворі».
Отже, ви були всередині.
Ви єдині мали вільний доступ
до комірчини після вбивства, до того, як поліція провела обшук.
Чому? Тобто...
Навіщо його захищати?
Я зробив це не для того, щоб захистити Вікса.
Я зробив це, щоб врятувати тих, хто вірить у нього.
Дрібка розчарування.
Усі, мабуть, і так знали.
Це б відчувалося в його подиху після кожної служби.
«Набирався сил». Розумний вибір слів.
Усі мали знати.
Сьогодні дух ним добре покерував.
Ні, не всі.
Сем.
Одна добра людина в цьому місці.
Тверезість врятувала його життя.
Я знав, що там преса і поліція. Навіщо робити це частиною історії?
Вікса зарізали.
Я не знаю як і хто, але я знав, що його зарізали.
Тож це не стосувалося справи.
Це був імпульс.
Невеличка брехня, щоб захистити паству.
Дурниці!
Захистивши його бульбашку віри, ви захистили вбивцю!
Де та фляга?
Чорт!
Чорт. Її тут немає.
Бланку.
Пробачте.
Його зарізали, тому я не подумав...
Ні. Ви не подумали.
Але ми вгрузли, тому починайте думати.
Хтось вдерся в мою кімнату.
Я щойно усвідомив.
Як підступно, усе розраховано проти мене.
Тепер ви бачите ворога, проти якого ми боремося.
Ви слухали історії прихожан зі співчуттям і милосердям,
але із цим покінчено.
Ми згаяли достатньо часу.
Завтра ми використаємо похорон,
щоб допитати їх усіх разом.
Ми мусимо дізнатися, що сталося того вечора.
І що ця парафія лукавих вовків приховує.
ОСТАННЯ ПРОПОВІДЬ ДЖЕФФЕРСОНА ВІКСА: ДЕНЬ ЙОГО ВБИВСТВА
Зраджений.
Побитий.
Осміяний.
Зранений.
Убитий.
І залишений у ямі гнити.
До забуття.
Як наш Спаситель, так і церква.
Наша церква піддається нападу лукавої сучасності,
ворогів Господа.
Блудниці-хвойди,
паразити, які гнітять і змушують мовчати,
позбавляючи нас можливості виконати наше призначення
як володарів християнської віри.
І навіть якщо я стою перед вами як воїн Христа,
в обладунках Божих, готовий до боротьби зі світом до останнього подиху,
ви не пройдете!
Як і нашого Господа, мене зрадили Юди.
Панове, можна хвилинку?
Юди в різній формі.
Справжня загроза завжди іде зсередини.
Запам'ятайте мої слова.
У цю Страсну п'ятницю пам'ятайте, що гряде.
Пам'ятайте всі.
Ви воскреснете.
Усе буде добре.
Ви знову воскреснете.
Ви воскреснете.
Час наближається. Час, про який я попереджав.
Пам'ятайте, що я вам усім обіцяв до Великодньої неділі.
Бо я виконаю свою обіцянку.
Бо хоч Його й убили, праведний Син Господа знову воскресне.
Яблуко Єви опиниться на дереві,
і зі скарбами Його царства Він піднесеться у владі.
І поки ви скрегочете зубами в темряві,
невірні дияволи,
поки лежатимете холодні, забуті й самотні,
Він знову воскресне, щоб забрати Своє.
Він знищить зло
і посадить на трон Свого Сина!
Так, Він воскресне!
Тремтіть від страху,
бо Він воскресне у славі, помсті і владі!
Співчуваю вашій втраті, отче. Підпишіть унизу.
Слухайте, між нами,
мені байдуже, що каже інтернет. Думаю, є імовірність, що це не ви зробили.
Гаразд. Слухайте.
Тільки погляньте, хто це. Юда Джад.
Отче, вам тут не раді.
Досить!
Ось що буде.
Бенуа клятий Бланк і я поставимо вам кілька запитань,
ви відповісте, і ми дізнаємося, хто вбив монсеньйора Вікса
і чому, а тоді...
Це все.
Ясно? Гаразд...
Дякую, отче Джаде, це було
дуже добре.
Почнемо з того,
що сталося того вечора тут у цій кімнаті.
Ви про те, коли Джад зізнався всім нам, що вбив людину?
Ні, це було... Це був бокс, я був...
А тепер він прикриває свій зад, нападаючи на нас. Він СЛН.
СЛН?
Священник лише номінально.
Допомагає Бенуа Бланку розкрити таємницю зла, церкви зла,
щоб потім якийсь ліберал зняв про це подкаст.
Незчуєшся, а вже на Netflix показують ідіотські версії нас.
Ідіотські версії. Боже борони.
Господи!
Це диво!
Я можу ходити, Марто. Мені просто боляче.
Добре.
Кажіть.
Вікс був шахраєм.
Дива і надприродна Божа сила — дурня.
А я справді вірила.
Я досі хочу вірити.
Хіба не огидно?
Власне, я питав не про молитовну групу Джада,
а про таємну зустріч із Віксом,
яка мала місце в цій кімнаті у Вербну неділю.
Про що була зустріч?
Хто хоче сказати перший?
Я скажу.
- Саю. Чекай, друже. Агов! - Ні.
Закрий рот, малий гівнюче.
- Це не твоє рішення! - Нічого не кажи!
Слухай... Обережно, отче Джаде.
Чесно, те, про що ми говорили того вечора,
не стосується вбивства Вікса.
Але якщо оприлюднити нашу розмову,
це може нашкодити присутнім.
Я все записав. Натисніть кнопку.
- Ні! Це не... - Ні, негідник!
- Відчини двері, негіднику! - Ви оскверняєте мої файли!
- Тисніть кнопку. - Відчиніть...
Гаразд. Дуже драматично, Веро.
Глядачі є. У чому річ?
Я думала про вашу маму.
Я її не знала, але я зростала в цій церкві
і знала історію про блудницю-хвойду,
і я думала, як їй жилося
замкненою в цьому будинку з батьком і сином.
Які згуртувались проти неї, соромили її
і вчили нас її соромити.
Бідна дівчина.
Учора мені подзвонив колега із сімейного права в Брукліні.
Він хотів уточнити контактні дані
монсеньйора Джефферсона Вікса, мого клієнта,
бо мій клієнт подав заяву ВБ
у Брукліні.
Тому я не знала.
Що таке ВБ?
«Визнання батьківства».
«Підтверджую, що я, Джефферсон Вікс,
є біологічним батьком Сайруса Дрейвена».
І вам зовсім не соромно.
Правда?
Хто мати?
Це має значення?
Ні! Ні, вона повернулася і кинула бідне дитя вам,
а потім пішла і жила своїм життям,
а мій відданий батько прийшов на допомогу.
І знову хлопчачий клуб згуртувався, і ось вам я, мала ідіотка.
У пастці.
І я скорилася, вважала за честь і виростила вашого сина,
поки ви сиділи на кафедрі, без краплі сорому.
Ви... лицемірний сучий син!
Саю?
Ти знав?
Ні, поки Вера не сказала мені вранці.
Так.
Сай — мій син.
Від якоїсь жінки легкої поведінки,
з якою я був одну ніч і не бачив 30 років.
Ми з батьком Вери берегли цю таємницю. Але вже ні.
Він мій спадкоємець.
Мій син.
Тепер світ дізнається.
Отже, щури,
тікайте з корабля, що тоне.
Досить цього гівна.
Ви залишитеся біля цього чоловіка.
Я просто хотіла побачити. Побачити на власні очі.
Ви їсте його брехню з ложечки і за секунду просите ще.
Це трохи зверхньо, Веро.
Ти не знаєш, що ми відчуваємо.
Я думаю, ми всі, як християни, шоковані твоїми словами.
Але ми ведемо екзистенційну війну,
де кінець виправдовує засоби.
Церкві не потрібен слабак,
який прийматиме все без протесту, нам потрібен воїн.
Нам потрібен воїн,
і я вірю, що Бог обрав монсеньйора Вікса бути Його воїном.
Я залишаюся вірним вам і вашому сину.
І...
ми не знаємо цієї жінки.
Ми не знаємо її.
Ми не знаємо, як вона...
Що таке правда? Так? Є різні джерела.
Ми не знаємо... Ми не... Що існує?
Щось із цього існує?
Тому...
Гарно сказано, лікарю.
Дякую.
Ви обіцяли, що якщо я буду з вами, ви мене зцілите.
Якщо це правда,
мені не треба, щоб ви були святим.
Ми з вами, монсеньйоре Віксе.
І буквально ніщо, що ви скажете чи зробите, цього не змінить.
Я відправлю останню службу
через тиждень у Великодню неділю.
А тоді
я назавжди зачиню двері цієї сумної церковці.
А перед тим я знищу всіх і кожного з вас.
Перепрошую. Що?
Ти п'єш, Нете?
Так. Що?
Ти небезпечний чоловік.
Ідеш на роботу напідпитку.
Лікуєш пацієнтів, дітей напідпитку.
Ця громада має знати.
Медична рада має знати.
Ніхто не повинен тобі довіряти чи наймати тебе.
І Лі.
Ця книга трубадура, яку ти пишеш.
Це задолизне ідіотство — образа для мого служіння.
Мій обов'язок попередити не лише читачів,
а й моїх друзів у світі видавництва.
Книгу слід поховати. Тебе слід поховати.
Викрити як недолугого клоуна.
Якого фіга? Що тут відбувається?
І Веро.
Ти — нічний кошмар твого батька.
Йому було б соромно.
Сімон. Я не можу зцілити жінку без віри.
Я тобі не допоможу.
Ви сказали, що можете вигнати це з мене.
Я нічого тобі не обіцяв.
Я віддала вам усі заощадження.
Зцілення від Бога не купиш.
Ти ніколи не зцілишся.
Ти помреш у болю, прикута до цього крісла.
Чому ви це робите? Я не розумію.
- Це жарт. Так? Це жарт. - Я не розумію.
Це відплата за молитовну зустріч отця Джада? Бо він влаштував засідку.
Молитовна зустріч отця Джада?
Я зберіг цю церкву.
Я зміцнив її правдою Господньою.
А ви зрадили мій авторитет,
віру і саме життя,
та ще й всередині мого храму!
Забирайся!
Слабаки.
Усі ви.
Ви не можете йти моєю стежкою.
Так, між нами війна,
і я виганяю вас із моєї фортеці.
Сучий син.
У Великодню неділю, коли лави наповняться містянами,
я викрию гріхи цієї пастви.
Я від вас відречуся і залишу це місце.
І до дідька
вас усіх.
Слава богу. Усі пішли.
Саю.
Навіщо він це зробив?
Саю. Скажи мені. Що сталося?
Навіщо він їх мучив? Навіщо це йому?
Бо я йому сказав.
Коли Вера розповіла мені правду, я пішов до нього.
Він обійняв мене як сина, уперше в моєму житті.
Він зняв із себе тягар.
Я ненавиджу це місце.
Ненавиджу цих невдах, моїх парафіян.
Я хочу піти.
І тепер нарешті...
я можу.
Він сказав мені,
що сімейне багатство його дідуся, яке було втрачено,
він сказав, що знайшов його. Цього тижня.
Ні. Ні, ці гроші зникли.
Ніхто не знає, де Прентіс їх сховав, вони зникли без сліду.
Він сказав, що знайшов їх.
Він збирався закрити цей бордель і піти на пенсію багатим.
А я йому сказав: «Ти здурів?»
Піти на пенсію? Ти розумієш, яку владу маєш на помості?
Я втрачав парафію.
Ні. Ти їх радикалізував.
Це влада.
У маленькому місті небагато відьом, яких можна спалити, і фанатиків.
Твоєму вогню бракує пального.
А з інтернетом —
стихійна пожежа.
Це гроші.
Твій культ особистості. Ти жартуєш?
Дай мені чотири роки.
Ти можеш стати президентом.
Разом ми зможемо збудувати справжню імперію.
Як батько і син.
Як у «Зоряних війнах»?
Саме так, як Альянс повстанців.
Його сан і мої політичні інстинкти, підсилені грошима.
Уявляєте, що ми могли зробити в ім'я Христа?
Так, уявляю.
Спершу я йому сказав, і визнаю, це трохи особисте,
нам треба знищити цю паству.
Вони тягар.
Якщо вони пов'яжуть себе з нами,
з'являться в новинах, захочуть собі частку,
нам треба віддерти їх як п'явок.
Тому він напав на них усіх.
Через вашу мстивість.
Хтось із них міг убити його за це. Ви розумієте?
Повернемося до його багатства.
Тепер воно ваше?
- Теоретично так. - Теоретично?
- Він не сказав, де воно. - Ні.
Його рахунки порожні. Там нічого нема.
То де воно?
Я усвідомив, 50 років тому,
де можна було найбезпечніше сховати 80 мільйонів доларів?
Рахунок у швейцарському банку.
Тож вам лише треба знайти номер рахунку.
Не знайшли?
Він має бути десь тут.
Марта все облікує, але його тут нема.
Не знаю.
Ось. Я думав, це код, бо він усе повторював:
«Яблуко Єви опиниться на дереві».
Ось. Ніби Яблуко Єви і є багатство.
Але рахунок у банку складається з 19 цифр,
тому це не воно.
Веро, він тобі колись щось казав?
Навіть якщо так, я радше помру, ніж скажу тобі.
Так.
Ти зробила все, щоб позбавити блудного сина майна.
Ти заздриш.
Ображене стерво.
Ті гроші —
один псалом у Біблії моєї образи, довбаний хлопчисько.
Прийди і забери свої речі, бо повикидаю.
Ви. Ви детектив. Я вам заплачу. Скільки завгодно, це дуже важливо,
від цього залежить мій спадок і майбутня політична кар'єра.
Вам спадає на думку щось,
пов'язане з Яблуком Єви, що може містити номер?
Якщо щось придумаєте, дзвоніть.
- Так. Аякже. - Гаразд.
Треба шукати всюди.
Він може бути вшитий у підкладку.
Вигравіруваний на металі.
Порожниста.
Так. Прошу.
Нагадайте мені це облікувати.
Облікуйте.
- У цьому немає сенсу. - І не кажіть.
Вісімдесят мільйонів.
Але якщо Яблуко Єви — це багатство,
і це не купа грошей у швейцарському банку, то що це?
Що?
Мабуть, помилилися датою.
Написано, що інструмент для відкриття гробниці замовили минулої середи.
Не може бути.
Хто наперед замовляє поховальний інвентар для живої людини?
Той, хто точно знав, коли прийде його час і година.
Дайте мені.
Це надруковано на комп'ютері. Це не одрук. Ось воно.
Той, хто зробив це замовлення, — це і є ключ.
Гаразд. Так.
«Сталеві колеса». Луїз слухає.
Вітаю, Луїз. Це отець Джад із церкви Неустанної Стійкості.
- Вітаю. - Вітаю, Луїз.
Нам сьогодні доставили від вас замовлення.
- Навантажувач, щоб відкрити гробницю. - Так. Я знаю.
Нам нечасто замовляють щось для відкриття гробниці.
Чудово. Я хочу знати...
Я виконала це замовлення. Я виконую всі замовлення.
Так. Я хочу знати, Луїз...
- Я керую тут із братом Джеймсом. - Так.
- Він приймає замовлення, а я виконую. - Авжеж.
Я дзвоню, Луїз, бо...
Я була у вашій церкві, але вас не бачила.
- Ні, я тут відносно недавно. - Вітаю.
- Луїз, я мушу спитати... - Там був старший чоловік.
- Отець... Він... - Монсеньйор.
- Отець Монсеньйор, так... - Луїз.
Він проповідував, коли я приходила, і мушу сказати, це погана людина,
але мені шкода, що він помер, співчуваю вашій втраті...
Так, це жахлива трагедія для всіх, Луїз.
Можна... Я мушу перервати.
- У мене є питання. - Так.
Навантажувач. Я мушу знати, хто зробив замовлення.
- Джеймс приймає замовлення... - Джеймс приймає замовлення.
- ...але він уже пішов. - Можна мені номер Джеймса?
Це дуже важливо. Ми маємо дізнатися, хто зробив замовлення.
- Ні. Я не можу... - Це дуже важливо.
- Перепрошую, отче. - Це дуже...
Але я можу
дізнатися інформацію.
- І передзвонити вам. - Добре. Чудово.
І якщо подзвоните Джеймсу зараз, я буду дуже вдячний.
- Дякую, Луїз. - І вона вам передзвонить.
Добре. Отче, можна вас дещо попросити?
Так... Тобто...
Якщо швидко.
- Зараз це для нас пріоритет. - Може, вона передзвонить і...
Отче Джаде... Ви б могли...
Луїз?
О боже.
Луїз?
Ви помолитеся за мене?
Так, звісно.
Можна спитати про що?
Моя мама.
Вона хвора?
Так.
Вона в госпісі.
Мені шкода, Луїз.
Вона зі мною не розмовляє.
Ми посварилися, коли востаннє розмовляли.
У неї пухлина в мозку, яка на неї впливає,
і вона каже дуже страшні речі,
і я теж наговорила у відповідь,
і тепер я боюся, що це останнє,
що ми сказали одна одній.
Отче, я...
Мені зараз дуже самотньо.
Мені дуже шкода, Луїз.
Ви не самотня.
Я тут.
Скажете ім'я вашої матері?
Я молю, щоб Барбара відчула любов дочки.
Щоб любов заспокоїла її. І, Боже, я молюся за Луїз.
Будь із нею, дай їй мудрість і пораду.
Візьми її у свої цілющі руки і дай їй відчути, що її люблять.
Вона не сама.
Зглянься на наше прохання в ім'я Ісуса Христа. Амінь.
Гаразд, Луїз.
У вас є мій номер. Удень чи вночі
я поруч.
Церква поруч. Хай вас Бог благословить.
Ідіть геть. Я прийшла зачинити.
Я зачиню церкву. Зачиніть дім настоятеля.
Не йдіть за мною, Бланку. З мене годі.
Чому?
Я пройшов дорогу в Дамаск.
У Павла було божественне об'явлення по дорозі в Дамаск.
Так, я знаю. Він осліп і вся та маячня.
Мабуть, просто ячмінь.
Але він не був за крок до розкриття вбивства, коли це сталося.
Що, по-вашому, ми тут робимо?
Чому, гадаєте, я став священником? Без дурниць. Справді. Чому?
Ви відчували провину.
Що забрали життя. А церква
запропонувала місце сховку і чіткий спосіб
дати вам відпущення гріхів.
Чоловік, якого я вбив на рингу, я його ненавидів.
Я знав, що в нього проблеми,
і я його бив і бив, поки він не зламався.
Це не був нещасний випадок. Я вбив його з ненавистю в серці.
Від цього не сховаєшся, це не вирішиш.
Бог мене не ховав і не виправив. Він любить мене навіть винного.
Ось що я маю робити для цих людей.
А не гратися в детективні ігри.
Ні, зачекайте хвилинку.
Перепрошую. Перепрошую, я...
Дивіться на мене, коли я з вами розмовляю.
Ми шукаємо вбивцю. Це не гра.
Це гра!
Вирішення, виграш.
Ваша велика мить шаху і мату.
І використовуючи мене, ви налаштовуєте мене проти моєї справжньої і єдиної мети.
І це не боротьба зі злочинцями, щоб віддати їх під суд,
а служіння їм, щоб привести їх до Христа.
Інакше я такий самий поганий, як і Вікс.
Коли в центр ставлю себе, а не Ісуса.
Ви не повинні розуміти, Бланку.
Але прошу,
прошу, дайте мені спокій.
- Можете повторити? - Ні.
Про те, що в центрі ви, а не Ісус. Як у Вікса, ви сказали.
Отче, це важливо.
Допоможіть мені зрозуміти!
Ми тут, щоб служити світу, а не перемагати.
- Ось що робив Христос. - І що?
Коли Вікс говорив про боротьбу в ім'я Христа,
він говорив не про Христа, він говорив про своє его.
І владу. Він ніколи не говорив про Христа.
Так, знову і знову він казав про відновлення влади Христа.
Помсту невірним.
Яблуко Єви — це скарб.
«Яблуко Єви опиниться на дереві».
Що це означає?
Я не знаю, Бланку.
І мені байдуже.
Це Джеральдін, прийшла по новини.
Ні, отче, ваша правда.
Це моя гра, а не ваша.
Ідіть у дім. Я з нею поговорю.
Дякую.
Зачиніть двері, коли підете.
Сподіваюся, ви впіймаєте вбивцю, Бланку.
Дякую. Обов'язково.
Отче Джаде!
- Отче Джаде! - Його тут нема.
Ходімо.
Обшукайте кімнати і комірчину.
Добре, правда?
Чудово, власне.
Особливо та частина, де Ґідеон Фелл провадить вас
через можливі вирішення злочину за зачиненими дверима.
Так. Ви розглянули три варіанти, а тоді зупинилися.
Прочитавши четвертий, я зрозуміла чому.
Я переглянула відео і дещо усвідомила.
З моменту, коли Джад увійшов у комірчину
і доки перший парафіянин потрапляє в поле зору,
минуло дев'ять секунд.
Дев'ять секунд на самоті.
Багато часу, щоб зробити той трюк із прихованим ножем.
Ось як це було, так?
Жодних ігор.
Жодної маячні. Так усе було.
Так.
І ви знали. Ви знали весь час і гралися з цим бідолахою.
- Як кіт із мишею. - Ні.
Я не мав повної картини.
- Якби ви дали мені трохи більше часу... - Ні.
- Я зможу дістати... - Ні!
Я знайшла вбивцю, і я його заарештую.
Де він?
Семе!
Хто там?
Чекайте!
Бланку!
Тут.
Чорт. Хто це?
Управитель, Самсон.
Що тут сталося?
Так.
Гаразд.
Вікс 100 % мертвий.
Ми це знаємо, я просто...
просто кажу.
Так.
Тоді я можу сказати вголос,
що людина не може воскреснути.
Тут очевидно якась маячня в стилі Скубі-Ду.
Скубі-Дубі-Ду.
Хвала Господу! Хвала і слава Всемогутньому!
Хвала Йому!
Хвала Господу! Хвала і слава Всемогутньому.
- Він воскресив Свого Сина. - Рітце.
Перекрийте дорогу.
Новини швидко поширяться, а я не хочу тут роззяв.
- Добре. - Шефе!
Що?
Детектор руху он там — це ще й камера.
Але вона ні до чого не підключена.
Камера?
Не знаю, може, вона записує на чип усередині.
Віднеси в медіалабораторію.
Алилуя, хвала Господу.
Він воскрес. Його слуга воскрес із мертвих.
Зробіть мені послугу. Перекрийте територію аж до гаю.
- Добре. - Це місце вбивства.
Управитель мертвий.
Ні! Прошу!
- О чорт. - Ні!
Допоможіть мені.
- Викличте допомогу! Марто. - Ні!
- Марто, відійдіть. - О ні!
Марто...
Ховайся в темряві, вбивце!
Він повернувся!
І він несе помсту! Він несе смерть!
Це отець Джад.
Отче Джаде, це Луїз. Як справи?
Так... Вітаю, Луїз.
Сподіваюся, ще не пізно, але ви казали, що це терміново,
тому я хотіла вам сказати...
Я говорила з Джеймсом. Замовлення на навантажувач
було від монсеньйора Вікса.
Він говорив з Джеймсом напряму, сподіваюся, це щось прояснить.
Благослови вас Боже, отче, і гарної вам ночі.
Так.
Так, вам теж, Луїз.
Господи.
Так?
Повільніше, Марто. Що?
Що?
- Це диво. - Брехня.
Ні, це сталося. Марта сказала, що гробниця порожня.
Я всім дзвоню і їду туди.
Ти...
Що ти робиш? Ти не куриш.
Курила.
Я курила 15 років.
Тобі дзвонив Лі? Він тобі сказав?
Так.
Я піду засвідчу диво.
Гарно покурити тобі в приміщенні.
НЬЮ-ЙОРК НЕВІДОМИЙ АБОНЕНТ
Хвала Богу.
Це сталося.
Ну ж бо.
Ну ж бо, це...
У нього вийшло.
Гаразд... Якість не дуже...
- Усе добре. - ...але...
На що дивитися?
Гаразд.
Камера записує, коли є рух,
а цей запис — за чотири секунди після того.
І що?
Відбитки пальців на знарядді.
Ми не проганяли по всій базі, лише тих, кого ви вказали.
Це отець Джад.
Де він?
Якби ж я знав.
ПОЛІЦІЙНИЙ ВІДДІЛОК
Бланку!
Я це зроблю... я здамся...
- ...388. - Триста вісімдесят восьмий, їдемо.
433.
- Я здамся. - Ні.
Я це зробив. Я убив Самсона. Я винен. Я мушу зізнатися.
- Випустіть мене. - Слухайте.
Ви скажете мені, що сталося, але поки що,
як доїхати до будинку лікаря Нета?
- Лікаря Нета? - Так, швидко.
Я шкодую, що зволікав.
Сподіваюся, ми не спізнилися. Пригніться!
Богородице Діво, радуйся, Господь з тобою.
Благословенна ти між жінками...
...пане, я поважаю вас. Я поважаю жетон.
Але це наша церква. І я не кажу, що вдамся до насилля,
але ми будемо тут усю ніч, якщо треба. Ми побачимо ту гробницю!
- Це правда? - Нас не впускають.
Я мушу побачити.
Прошу, я мушу.
Лікарю Нете.
О боже.
Що за запах?
Зачекайте тут.
Бланку.
Так.
Боже.
Так.
Господи, це...
Вікс.
Так, це... Це він.
- Він... - Так.
Якщо це ще щось значить у наш час.
Подивимося. Так...
Гаразд.
Це може бути неприємно.
Тобто ще більше неприємно.
Лікар Нет.
У плоті. Тобто... Те, що від нього залишилося.
ПЕНТОБАРБІТАЛ
Джеральдін, це Бланк.
Так, він тут.
Послухайте мене.
Приїдьте до дому лікаря Нета.
Тут є тіло. Тобто два.
Усе тут.
Так. Усе скінчилося.
Я передзвоню.
Отче Джаде. Чекайте.
Я вбив Самсона. Я мушу це зробити.
Я мушу це зробити з власної волі, інакше це не матиме значення.
Перевірка номера. Зрозуміло. Усі вільні патрулі...
Покличте Джеральдін.
Скажіть, що отець Джад повернувся в церкву і готовий зізнатися.
Отче Джаде. Я прийшла заарештувати вас за вбивства
монсеньйора Джефферсона Вікса і Самсона Голта.
І ви підозрюваний у вбивстві лікаря Натаніеля Шарпа.
Нет мертвий?
Убили вдома.
Ми знайшли тіло Вікса. Усе скінчено.
Усе, що ви скажете, може бути використано проти вас у суді.
Але якщо ви хочете зізнатися в чомусь,
зараз якраз вдале місце.
Так.
Багато років тому
я вбив людину на боксерському рингу.
Я вбив його з ненавистю в серці.
Минулої ночі той самий гріх зародився в мені в мить
страху і люті, я...
ХВАЛЕБНІ ГІМНИ ЗБІРНИК МЕЛОДІЙ
Пробачте, це було драматично, але я хотів, щоб ви замовкли.
- Ні. Отець Джад... - Я саме хотів пояснити...
- Сядьте і послухайте. - Помовчте.
Дайте йому сказати. Продовжуйте... Ви сказали, що вчора...
- У мить страху і люті... - Я збирався...
Ви не заглушите голосу Господа!
Сядьте і споглядайте лукавство і сором провини,
яка лежить перед вами!
Що ви робите?
Почнімо з убивства Вікса.
Ось тут у Страсну п'ятницю.
Неможливий злочин.
Джеральдін, ви мали рацію.
Коли монсеньйор Вікс упав у тому замкнутому просторі, він не був мертвий.
Його ще навіть не закололи.
У флязі, яку він ховав у електрощитку,
був сильний транквілізатор.
Він випив з неї.
Набрався сил.
І за кілька хвилин упав на підлогу без свідомості.
Глухий брязкіт.
Залишивши його беззахисним
і давши убивці шанс увійти в комірчину
і нанести смертельний удар.
Я вже це казала.
Отець Джад.
Ні. Ніж був у нього в спині, коли я його знайшов.
У нього щось у спині.
То як? Коли? Це неможливо. Я бачив.
Що ви бачили?
Голову червоного диявола.
Ви припустили, що це кров Вікса.
Я показав вам відповідь, ви бачили?
«Іль Діаволо».
Піцерія. Фотографія.
Ви думали, що бачили,
але це було не те, ні.
Там була друга ідентична лампа.
Друга ідентична голова диявола.
Так.
І її теж не було.
Дві голови диявола.
Так.
Чому дві?
І чому пофарбовані в червоний?
Вона не була червона. Тільки тепер.
Так само червона, як ризи у Страсну п'ятницю.
Так само червона,
як таємнича нитка, знайдена в комірчині.
Бо друга голова диявола була там весь час.
Пришита ззаду його ризи.
Порожниста, легка
і наповнена петардою з кров'ю,
яка запускається пультом.
Запускається у конкретну мить.
Монсеньйоре?
Лікар.
Голос влади,
який чекає потрібної миті, перш ніж взятися до справи.
У нього щось у спині.
Чекайте. Не торкайтеся.
І тут ви відволіклися.
Справу зроблено.
Його останнє завдання —
забрати компрометуючу флягу з ліками.
Але де вона? Зникла.
Одна проблемка в його плані.
Результат безглуздого милосердя від отця Джада,
який сховав флягу, щоб приховати пияцтво Вікса,
і повернувся пізніше, щоб її забрати.
Боже мій.
Нет.
Чому?
Вікс збирався усіх знищити.
Він хотів його зруйнувати.
Ні. Більше «чому». Те «чому», що привело сюди вас.
Навіщо ці божевільні ускладнення?
Театральність. Неможливе вбивство.
Навіщо?
Справді.
Гаразд, отже... Якщо лікар Нет убив Вікса,
хто вбив Нета?
Ми до цього дійдемо.
І це не якась заплутана таємниця за зачиненими дверима
з пристроями і підказками,
а набагато більша схема.
Корені якої сягають основи цієї церкви,
і яка змусила мене,
невіруючого у кожному значенні цього слова,
звернутися до віри.
Щоб зрозуміти цю справу,
я мав звернутися до міфу, який вибудовувався.
Не зрозуміти, чи він справжній,
але відчути душею
суть того, що прагнули донести.
Святий отець.
Уражений не людиною, а рукою Сатани.
Спочиває в закритій гробниці його батька,
а тоді воскресає
з волі Господа.
Воскресає в новій іпостасі.
Уже не слабка людина,
а символ влади Бога над смертю.
Його правосуддя для праведних.
Помста для лукавих.
Гаразд. То що насправді сталося?
Так.
Настав час зруйнувати помпезний фасад
див і воскресінь і розказати, що насправді сталося.
Час для фінального шаху і мату Бенуа Бланка
над таємницями віри!
Бланку, з вами... З вами все добре?
Дамаск.
Дамаск?
Ви... про дорогу в Дамаск?
Так, Дамаск.
Чорт.
Бланку.
Я не можу розкрити справу.
Що?
Тобто ваш висновок, Бенуа Бланку,
що монсеньйор Вікс повстав з мертвих?
Що це було диво?
Я кажу, що не можу розкрити справу.
Підходить.
Дякую.
Бланку.
Якщо ви знаєте, що сталося, ви повинні сказати.
Ви хочете пощадити нашу віру чи проявити повагу?
Бо ми заслуговуємо на правду.
Ні.
Мені потрібна правда.
Ви не можете
дати нам відповідь? Хіба це все не для цього?
Напишете анотацію до моєї книги?
Ні.
Гаразд. Шоу закінчено. Усі геть.
Геть.
Можете відійти?
Ми можемо їх втримати...
Я додам ще розділ, і все готово.
Готово до публікації. Повір мені, Алане.
Дзвони в «Рендом Хауз», усім. Це буде щось!
Те, свідками чого ми стали, — це диво, яке підтвердив сам Бенуа Бланк.
Світ знатиме, що сталося сьогодні в містечку Чімні-Рок.
Самі побачите. Стежте за моїм ютуб-каналом...
Оце безлад.
Припускаю, тепер заарештують отця Джада.
Так.
Мабуть.
Що це було?
Дорога в Дамаск.
Я раптом усвідомив правду.
То що? Факти-шмакти?
Ви вірите в Бога, і все це божевілля — правда?
Ні. Бог — вигадка.
Моє усвідомлення прийшло від...
отця Джада.
Його приклад милосердя.
Милосердя до ворога.
Милосердя до зламаних.
Милосердя до тих,
хто найменше заслуговує.
Але найбільше потребує.
Для винних.
Пане Бланку.
Ви знаєте правду.
Так.
І ви виставили себе дурнем.
Щоб ви могли зробити це з власної волі.
І краще зробіть це. Швидко.
Дякую.
Отче Джаде.
Що мені робити?
Що повинні робити.
Будьте її священником.
Вислухайте її сповідь.
Благословіть мене, отче, бо я згрішила.
Минув тиждень після моєї останньої сповіді.
Я казала собі, що все почалося з чистого наміру.
Але правда в тому,
що все почалося з брехні.
Прентіс.
Я бачила, як він прийняв останнє причастя.
Це Яблуко Єви, Марто.
Усе моє прокляте багатство.
Весь гріх світу.
Усе, чого прагне Єва.
Я зібрав тут.
Воно ніколи не потрапить у злі руки.
Тіло Христа.
Він забрав коштовність у могилу.
Я присяглася захищати його таємницю.
Але Ґрейс дізналася, що він купив діамант.
Не знаю як.
Вона зналася на модних брендах.
Що могло бути в коробці «Фаберже»,
вартість якої 20 000 доларів?
Не дрібничка чи пластмасовий Ісус, ні.
Щось гранчасте, варте статків.
Коштовність.
Але вона не знала, де він її сховав.
То тієї ночі...
Вона не осквернила церкву з люті.
Ні, вона шукала сховану коштовність.
Похмуре життя у відчаї.
В ув'язненні сорому і осуду.
Це був її єдиний вихід.
Бідна дівчина.
Марто, що ви їй сказали?
Я знаю, де він сховав коштовність,
і ти ніколи її не знайдеш.
Блудниця-хвойда.
Де вона?
Де вона, мале гівно?
Я берегла таємницю Яблука Єви
у своєму серці 60 років.
Мій жахливий тягар.
Поки...
Я не кинув вам виклик сповіді.
З непокірною гордістю
я сповідалася.
Не тому священнику.
Час тепер визначальний.
Минулої неділі в домі настоятеля
Вера накинулася на Вікса, і ви дізналися про Сая.
Я могла прийняти, що він оступився.
Але коли він говорив, дещо стало зрозуміло.
Це було дещо більше.
Він приймав ідеї того жахливого хлопця.
Тоді я запідозрила.
І ви подзвонили в будівельну компанію.
Дякую, Джеймсе.
Я впевнилася.
Він замовив обладнання, щоб відкрити гробницю
і вкрасти діамант із жадібності і жаги до влади.
Нищівний гріх Яблука Єви вийде на поверхню,
і ця церква впаде,
про що мене попереджав Прентіс.
Я його підвела.
Усе своє життя
я не була погана. Я була добра.
Віддана.
Служила і захищала церкву.
Якщо я зазнаю невдачі, який тоді сенс мого існування?
Я розумію.
Моя єдина мета —
і провал.
Хіба що...
Хіба що я перша вкраду коштовність
і позбудуся її назавжди.
І одним ударом
воскрешу Вікса як святого.
Не слабкого чоловіка, а символ,
що врятує мою церкву.
Потрібне лише диво.
Тому я склала план.
Смерть Вікса має бути священною таємницею.
Божественною, яку неможливо розкрити.
Але ви не могли зробити це самі.
Ні.
Слабка людина, я думала.
У відчаї.
Той, хто послухає інших, щоб урятувати церкву,
і зробить усе, щоб приховати свій сором.
І хто мав доступ до медичних препаратів.
Так. І це теж.
Усе ішло за планом.
О боже.
Моє марнославство.
Яке лукавство.
Марто.
Я розумію, чесно.
Продовжуйте. Я тут.
Я не зважила на ціну.
Пробач мені, Самсоне.
Сильний Самсон, відданий Самсон.
Самсон. Який робив труни.
Чорт.
Ви знову воскреснете.
Усе буде добре.
Ви знову воскреснете.
Усе буде добре.
Обіцяю.
Він не розумів, навіщо ми це робимо.
Для тебе будь-що, мій янголе.
Але він мені довіряв.
Бо любив мене.
Боже.
Як усе пішло шкереберть?
Усе мало бути так просто.
Лікар дає сигнал.
Самсон забирає коштовність.
Двері Лазаря виконують свою мету.
Усе знімається на камеру, як і планувалося.
Лікар Нет мав відвезти тіло Вікса в машині
і позбутися його в цій огидній речовині в підвалі.
А наступного дня Самсон мав розповісти історію про воскреслого святого
і його благословення відданому управителю
перед вознесінням на небеса.
Диво.
Усе мало бути ідеально.
Я не мав там бути.
Оце вже точно.
Ви знали,
що сталося, коли знайшли тіло Самсона?
Здогадувалася.
Ні!
Але я мала переконатися.
Хвала Богу.
Це сталося.
Він розказував мені казки,
як усе ішло за планом.
І лише тоді я сказала йому, що була біля гробниці.
І знала, що він бреше.
Тоді він розповів мені правду.
Чорт. Не можна, щоб він нас бачив.
Господи.
Моя друга помилка.
Недооцінила спокусу Яблука Єви.
Ми погодилися знищити його або викинути в море.
«Але я дам тобі владу».
Христос міг протистояти спокусі,
але цей нещасний чоловічок,
на його шляху були лише Самсон і я.
І йому випала нагода.
Усунути перешкоди.
Підставити молодого священника з насильницьким минулим
і залишити коштовність собі.
Він нею скористався.
Тепер на його шляху лише я.
Він отруїв мою каву смертельною дозою пентобарбіталу.
Порятунку немає.
Без болю.
Незначне оніміння кінцівок.
А за десять хвилин — час останньої молитви.
Він благав мене зрозуміти, чому він це робив.
Що гроші повернуть його стерву-дружину,
і так далі.
Я сказала, що розумію.
Я розуміла, чому він це зробив.
Я все розуміла.
Я це зробила
із ненавистю в серці.
«Помста моя», — казав Господь.
І це історія, яку місце злочину розповість світові, але...
У душі
я знаю.
Помста моя.
Це гріхи, у яких я сповідаюся, отче.
Я брехала, вбила
і тепер
поставлю яскраву крапку.
Отче. Швидко.
Що відбувається?
Я знав, коли побачив її губи...
Уже було запізно.
Вона прийняла пентобарбітал.
- Боже. Викличте швидку! - Добре!
У патрульній машині має бути набір проти отруєнь!
Пробачте мені, отче,
за все, що ви пережили.
Пробач мені, Господи, за Вікса, Нета і...
Самсона.
Мого милого Самсона.
І Ґрейс.
Марто.
Ґрейс.
Ви в безпеці.
Відпустіть.
Відпустіть ненависть.
Ґрейс.
Так.
Тепер я розумію.
Бідна дівчина.
Пробач мені, Ґрейс.
Отче...
ви справді це вмієте.
Бог, отець милосердя,
через смерть і воскресіння Свого Сина
примирив світ зі Собою
і зіслав Святого Духа для прощення гріхів,
і через служіння церкви
нехай дарує тобі прощення і мир,
і відпустить усі твої гріхи.
В ім'я Отця, і Сина,
і Святого Духа.
Чорт.
Коштовність так і не знайшли.
Церква якийсь час була зачинена.
РІК ПО ТОМУ
Решта парафіян розійшлися.
ВОСКРЕСЛИЙ — ЖИВЕ ДИВО МОНСЕНЬЙОРА ДЖЕФФЕРСОНА ВІКСА
Дехто отримав, що хотів, щоб зрозуміти те, що знає кожен святий...
АВТОГРАФИ ВІД АВТОРА СЬОГОДНІ! НОВИЙ ВИПУСК
У Бога є почуття гумору.
АДВОКАТИ ДРЕЙВЕН ПРОДАНО
Дехто почав з початку.
Щоб знайти свій шлях, сподіваюся.
А дехто отримав своє диво.
Не через зцілення,
але віднайшовши силу прокидатися щодня
і робити те, що ми повинні робити,
попри біль.
Щоденний хліб.
І про це я молюся для вас.
Щоб ви знайшли те, що шукаєте.
- Де він? Ти знаєш. - Ні! Саю!
Чорт, я знаю, що ви обоє знаєте.
Це ваш останній шанс, інакше потягнемо вас у суд.
Пане Віксе, контролюйте себе.
Ми сподівалися, що порозуміємося.
Вона дала камінь їм, і вони його ховають. Я знаю.
Ми дозволили вашим представникам обшукати церкву і дім настоятеля,
вони нічого не знайшли.
І ще, пан Бланк був там, коли померла Марта,
і він заперечує щось підозріле.
Агов.
Агов!
Якщо буде натяк на продаж, якісь великі пожертви, полагодиш дах,
купуватимеш дорожче вино для причастя, я стежитиму,
я аналізуватиму, я дізнаюся.
Сподіваюся, ви повернетеся у церкву, Саю.
Ваша справжня спадщина — Христос.
Малий недоумок.
Його відео з вами досі в тренді.
Так.
«Бенуа Бланку — капці».
«Капці». Хай що це означає.
Ми й далі просуваємо факти.
Марта, що насправді сталося. Але це, схоже, не має значення.
Прихильники теорії змови Вікса заполонили фейсбук. Якась пошесть.
У цікавий час живемо.
Ти будеш дуже популярний, коли відчинишся.
Може, у поганому сенсі.
Ти готовий це прийняти?
Нехай приходять.
Удачі, хлопче.
Слухайте...
Я піду.
Скоро моя перша служба, якщо хочете затриматися.
Як мило з вашого боку.
Я... мрію цього не робити.
Прощавайте.
МАТІР БОЖА НЕУСТАННОЇ БЛАГОДАТІ
ПРЕП. ДЖАД ДЮПЛЕНТІСІ УСІХ ЗАПРОШУЮ
Вітаю!
НОЖІ НАГОЛО: ПРОКИНЬСЯ, ПОКІЙНИКУ
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин