Багато хто вважає, що це весілля століття.
Мільярдер і технологічний магнат Джон Новак одружується
з привабливою італійською кралею Лучіаною Моцабуратою.
Фе, це ж не прізвище. А два сири.
Тепер я хочу сиру. Зараза.
Шлюбну церемонію заплановано провести в італійському селі
на місці 700-річної церкви, яку зрівняли з землею,
щоб побудувати нову обурливу мегавіллу
«Акри Панчети».
Подробиць весілля ще не розголошують, але у вихідні Лучіана влаштувала
контроверсійне свято для подруг, яке обійшлося в чотири мільйони доларів
і пройшло в космосі.
- Вишукано. - Наречена написала в X
з Міжнародної космічної станції:
«Сестринство між зірок, незабутні вихідні.
Спочивай з миром, Ніколь. Ми скучатимемо».
Я ж дивилась.
Вибачте, мем.
Конфіскуємо в рамках слідства.
Я цього не потерплю.
Я сильна жінка.
ФБР
До мого пляжу в Малібу 72 сходинки,
і я долаю їх сама –
майже завжди.
Мене підтримає громадськість.
Я жінка середнього віку в перименопаузі.
Люди таке люблять.
ВЕЛИКІ ГРОШІ
НЕДОСТАТНЬО КОШТІВ
ФОНДОВА БІРЖА
ПРОСТРОЧЕНО ОСТАННЄ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
- Софіє. - Петро.
Ніяк не звикну бачити Софію Салінас у костюмі.
Пам'ятаєш, як під час «Захопи» тебе за день арештували тричі?
Вдруге навіть наручників не зняли.
Знали, що я вернусь.
Мені жаль, що з фондом «Веллз» сталося таке.
Може, конгресмен Воткінс якось зарадить?
Ми стільки всього зробили в його окрузі.
Можемо спитати, коли він прокинеться.
Строго між нами, Вокінс втрачає хватку.
Йому лише 87 років, тому для Конгресу він молодий.
Але він спотикається…
і дуже часто падає.
Зрозуміла.
Я мусила спитати.
Власне, ми шукаємо йому заміну.
Когось молодого, розумного,
з минулим в активізмі. Такого, щоб виборці ним захоплювалися.
Удачі. Звучить чудово.
Як на мене, звучить схоже на тебе.
Що?
Тривога зашкалює,
а я не можу нічого вдіяти, бо конфіскували мої кульки баодін.
Виродки забрали мою матрьошку Демі Ловато.
Вона ставала все менша й менша, і тепер зникла.
Хлопці, я знаю, що ви цього не любите,
але зараз слушний час помолитися.
Гей, язичники
Христова кров
Сходить на мене
Ейнслі, будь ласка. Не той настрій.
Добре.
Софіє, як пройшла зустріч?
Петра допоможе?
Вона не має як. Усі козирі в Лучіани.
То це… кінець?
Мені так прикро.
Мабуть я занадто тисла на мільярдерів.
Якби я не була така харизматична
і не сяяла з екранів,
якби так не притягувала погляди,
- усе закінчилося б інакше. - Досить. Не треба вибачень.
Це значить, що ми їх лякаємо.
Що ми все робили правильно.
Ми повинні пишатися досягнутим. Я пишаюся, що з тобою працюю.
Дякую вам. Це дуже цінно.
Ми точно щось придумаємо.
Мені це не подобається, але що як піти до Лучіани й Джона
і благати пощади?
Просто попідлизуватися.
Може, краще їх викрити?
Відчуваю щось токсичне. У мене мурашки.
Лучіана бреше про те, хто вона.
Може, пригрозити їй викриттям прямо на весіллі?
Вона хоче, щоб усе пройшло ідеально.
Це її злякає, і вона відступить.
Не знаю, кузино. Вона вичистила з інтернету всі згадки про минуле.
У нас нема доказів.
Я щось вигадаю.
Отже, командо.
Вирішальна мить.
Усі додому, одягніться якнайкраще.
- Зіпсуємо мільярдеру весілля! - Так!
Я в захваті.
Я стільки весіль зіпсував, але це вперше – натуралам.
Народ, до нас приєднається Маро.
Він хоче сказати кілька слів,
а це не його сильна сторона, але селяві.
Усім привіт. Дякую, що взяли мене з собою
у це маленьке відрядження.
Я ніколи не працював,
але не знаю, чому всі скаржаться на роботу,
бо тут офігенно.
У вас є серйозна дама,
смішний чорний тип,
клонована білявка,
типовий білий позаду.
Я знав, що буде ґей, але він іще й азіат.
Крутяк.
- Хочеш сісти? - Ага.
Гей.
- Мабуть, це… - Маро.
Я… Ми формально не знайомі.
Я Артур.
О боже, Артур, авжеж.
Мені дуже приємно.
Уві сні Моллі розказує про тебе стільки хорошого.
- Що? Справді? - О, так.
Слухай, це ти
поклеїв наліпки на кнопки розумного унітаза?
Так. То був…То був я.
Та кнопка біде справді нагадує злив.
Брате, якби не ти, я все ще був би там.
- Іди сюди. - Добре.
Сюди, мій новий друже.
Гляну, яка на борту ситуація з креатином.
Ага.
Вибач.
Він дуже просився, бо хоче побачити справжнього Мікеланджело.
Це його улюблена черепашка.
Надіюся, це не дуже дивно.
Ні, усе нормально.
Мені, безперечно, прикро, що у нас не склалося.
Але зараз перед нами важливіше завдання,
і я просто хочу допомогти фонду.
- Тому я… в порядку. - Ага.
Дякую за ці слова.
Таке полегшення.
Добре.
Власне, я теж вивчав різні мережі для знайомств.
- Ага. - Одна мені особливо цікава.
Вона чисто для бухгалтерів.
Зветься «Любовний напій номер 1099».
Типу… як номер дев'ять,
- але натомість 1099. - Ага.
А це… дуже відома податкова форма.
Мабуть, на рівні з W-2 і W-4.
Тобі не здається, що це забагато інформації?
- Ага, можливо. - І мені здається.
Можемо злітати. Ми готові.
Не хочете покращити настрій наїдками і напоями?
Може, ми востаннє летимо на приватному літаку у справах фонду.
Мені треба розслабитись.
Не віриться, що це кінець.
Я знаю, що робитиму далі.
Піду на проби «Танців з машинами».
- Це що? - От я й дізнаюсь.
Софіє, а ти чим займешся?
Якщо фонду кінець?
А ти чому питаєш?
- Ти щось знаєш? - Я нічого не знаю.
І не хочу знати. Тому я така щаслива.
Я про майбутнє не думаю, Ейнслі.
Тому зав'язуй із запитаннями.
Ти що, Загадник?
Власне, попри знаки питання на піджаку,
Загадника цікавлять загадки, а не…
Ану тихо. Усі в телефони.
Це наказ.
На зв'язку капітан.
- Починаємо посадку. - Посадку?
Ми летимо всього шість годин.
Не знала, що в Італії стільки закинутих торгових центрів.
Це не торгові центри, Ейнслі.
Це в'язниці й промислові птахоферми.
Зробимо невеличкий гак.
Вітаю в Делавері.
Фе, за що?
Щоб Лучіана здалася,
нам потрібно довести, що вона Ешлі Кейт з Довера, Делавер.
Я піду в її школу,
знайду старий випускний альбом
і привезу його на весілля.
Шикарно.
Я з тобою.
Дуже мило з твого боку,
але не хочу привертати зайвої уваги.
Не думаю, що в Делавері багато таких, як ти.
Візьми Артура.
Він упишеться. Він же з Делаверу.
Ні. Я з Род-Айленду.
Це ж те саме.
- Не те саме. - Назви хоч одну суттєву відмінність.
Так, це… по суті, те саме.
Я… піду з тобою.
На посадковій смузі стільки собачих трупів.
Це щось регіональне?
Чому всі школи пахнуть однаково?
Піт з лимоном і дрібка канабісу.
«Дім бравих вічних хімікатів».
- Вони з нас сміються? - Не знаю.
Не подобаються мені їхні усмішки і гострющі зубки.
- Не скучаю за тою порою. - Я теж.
- Я наробила стільки помилок. - Як і я.
Щодня я користувався фірмовим одеколоном Чарльза Барклі.
Називався «Технічний фол».
Я напихала ліфчик гумками для волосся.
Мене обзивали «Пом'ята цицька».
Слава богу, це все давно позаду.
Не знаю.
Я все ще роблю стільки дурних помилок.
Нам сюди.
Входь в образ.
Я Бренда, а ти Дейв.
- Добре? - Добре.
Це захопливо.
Завжди було цікаво, як це – мати круте ім'я типу Дейв.
Добрий день.
Слухаю вас.
Вітаю.
Я прийшла спитати, чи зберігаєте ви старі випускні альбоми.
Я тут училася.
Випуск 2003 року.
Я була королевою випускного, а мій партнер…
Як житуха? Я Дейв.
Він мені не вірить.
Тому хочу показати йому фото.
Королева випускного. 2003 рік?
Ого.
То ви Мішель Маллоріно.
Ага.
- Так. - Дейв і Мішель.
Чудово.
Я про вас чула.
Зараз принесу вам альбом.
Маю лише одне запитання.
Запитуйте.
Де ваш диван?
Вибачте, що?
Де довбаний диван?
Коханий, Дейв, де довбаний диван?
Удома, де зазвичай стоять дивани.
Усі знають, що Мішель Маллоріно в голову влетів феєрверк.
У неї загорілося волосся і закипів мозок.
Тому вона прийшла додому, лягла й відтоді не вставала.
Вона й досі лежить на тому дивані,
їсть скрапл і дивиться «Колесо фортуни».
Тому або ви обернетеся
й покажете врослий у сраку шкіряний диван,
або ви не та, за кого себе видаєте.
Добре, я справді не Мішель Маллоріно.
Але… бажаю їй всього найкращого.
Вболіваю за нею всім серцем.
- Що таке «скрапл»? - Свинячі пеніси,
які ми перемелюємо з кашею.
Послухайте, насправді мене звуть Моллі Веллз.
І я мільярдерка.
Поґуґліть.
Пропоную таке.
Ви дасте мені альбом, не ставлячи запитань,
а я пожертвую вашій школі грошей на нову бібліотеку –
прямо тут і зараз.
Боже мій.
Ви гляньте. Та ви напакована.
Як запечена картоплинка.
Добре, Моллі Веллз. Мені підходить.
Вам під сходи?
- Підходить. - Підходить?
- Їй підходить. - Підходить.
- Їй підходить. - Я так і сказала.
Тільки бібліотека мені не потрібна.
Я хочу більший директорський кабінет.
Такий розкішний, з джакузі й зоною для курців,
з ремонтом.
Добре. То я пожертвую достатньо грошей і на те, і на те…
Я не будуватиму тупої бібліотеки!
Нікому не кажи, що я купила цій жінці лаунж для курців.
І десять лежачих соляріїв.
Тікаймо звідси. У них явно на обід скрапл, я чую запах.
Італіє, скоро будемо.
ВЕСІЛЛЯ ДЖОНА Й ЛУЧІАНИ
На такому вишуканому весіллі я ще не бував.
А я був на весіллі в японському ресторані.
Ви собі розважайтеся. А я піду шукати Лучіану.
Мабуть, висить униз головою в печері.
Сонце, піти з тобою?
О, не треба.
Краще поговорю з нею сама.
Добре.
Артуре, заллємо в тебе трохи вина?
Ну, як то кажуть, коли в Римі…
Старий, у тебе що, інсульт?
Бо ти щойно не закінчив речення.
О, це ідіома.
Не ображай себе так.
Я… тобі зараз поясню.
Хто-небудь бачив Софію?
Вона кудись утекла. У літаку вона багато пила.
О боже, це вона.
Ейнслі Вайтботтом, слухаю.
О боже, що? Де ти?
О боже!
Будь там. Ми тебе врятуємо!
Це була Софія з роботи.
Вона подзвонила… на мій телефон.
Ми в курсі, Ейнслі. Де вона?
Сюди.
Мені потрібна Лучіана.
Міс Моцабурата просила її не турбувати.
Передайте, що це Моллі Веллз і що я хочу поговорити про Ешлі Кейт.
До вас міс Веллз.
Можете заходити.
Дякую.
Лучіано.
Я навідалась у твоє містечко.
У світову столицю шкірних хвороб.
Тобі так пощастило –
шикарна місцина.
Маю пропозицію.
Ти перестанеш
- допікати моєму фонду. - Він зник!
Що?
Джона нема.
Він покидає мене біля вівтаря.
Тут так гарно.
Артуре, можна відверто?
Я хочу зблизитися з тобою, навіть якщо перейду якісь кордони.
Даєш мені свій дозвіл?
Ого.
Чоловіки мене так не приваблюють.
Ми в Європі, тому, не знаю, в принципі…
Старий, ні, ні. Я не про це.
Точно, не про це. Я теж.
Власне, я… хотів поговорити з тобою про Моллі.
Ти, безперечно, прекрасна людина,
а стосунки у вас не склалися.
Так. Це правда.
А мені… дуже подобається Моллі,
і я дуже хочу, щоб у нас усе було добре.
Розкажеш, що між вами сталось?
Так.
Мабуть, я не витримав такого стилю життя.
Вечірок й марнотратства.
Але ось у чому річ.
Її все це не визначає.
Справжня Моллі щедра й віддана, вона бореться за друзів
і хоче зробити світ кращим.
Тому не здавайся, бо вона того варта.
Справді варта.
Ого. Артуре, це…
так красиво.
Хотів би я такого тата.
Ага.
Я не набагато старший, але нехай.
Поганий птах! Тпрусь!
Як людина, наказую вам відійти.
О боже. Скажіть цим чудовиськам відчепитися від мене.
Увага на мене, як вас звати?
- Що? - Ні в кого нема крихт
у кишенях? Бо я вже всі свої з'їв.
Невдахи, розступіться. Я виріс на фермі.
Тпрусь! Геть звідси!
- Птах мусить працювати… - Дякую.
…а не пихато красуватися.
Усе, забираймося.
Тпрусь.
Софіє, ти чому сюди забрела?
Я прийшла сюди подумати, а мене оточили ці павичари.
Ой, прошу. Ти цілий день дивно поводишся.
Що сталось?
Я не хотіла розповідати,
але моя подруга Петра на зустрічі вклала мені в голову одну ідею.
О ні, не люблю я ідей.
Запропонувала балотуватися в Конгрес.
Що? Серйозно?
Це неймовірно.
Знаю, і я про це завжди мріяла.
У дитинстві в мене в кімнаті висів великий плакат Ширлі Чізголм.
Люблю Ширлі Чізголм.
І справжню, і дреґ-королеву.
Проте мені соромно про це думати,
поки з нашим фондом така біда.
Я присвятила йому життя. І не можу просто піти.
Якщо ти про це мріяла, то мусиш.
Усі зрозуміють.
З тебе чудова кандидатка.
У мене лише два критерії:
риси лиця й економічна політика, тому голосуватиму за тебе.
З тебе буде ідеальний кандидат.
Ти розумна, добра
і готова допомогти другу, який судиться з крамницею ящірок.
Без відшкодувань.
І я б проголосувала,
але пастор змусив нас спалити всі важливі документи.
- Тобі потрібна допомога? - Ні.
Ще про це поговоримо.
Я вистежила його літак.
Він десь над Тихим океаном.
Мабуть, летить у медовий місяць без мене.
У всіх мало вставати на мене у відвертих купальниках.
Мені жаль, що так сталось.
Що?
Тепер ти зі мною добра?
Чи просто водиш мене за носа?
Я втираю тобі носа.
Забудь про ніс.
Слухай. Мабуть, зараз ти так не вважаєш,
але це все на краще.
Неправда.
У мене нічого нема.
Мені нікуди вертатись.
О боже. Чим я думала?
Я просто дівчинка з забитого села.
А він геніальний мільярдер-супермен.
Він не супермен, повір.
Ніхто з них не супермен.
Це все перелякані задроти, які сердяться,
- бо їх не покликали на випускний. - Ага.
Тебе ж точно багато хто кликав на випускний.
Аякже.
Ще б пак.
Скотті Ропер, високий хокеїст,
такий сексі.
Шкода, що він в афганській тюрмі.
Стосунки на відстані важко підтримувати.
Будуть іще Скотті Ропери.
Для такої, як ти,
сильної й кмітливої дівчини, яка стільки досягла…
нема нічого неможливого.
Дякую, Моллі Веллз.
Нема за що.
Боже, як же це тупо, що Джон пересобачив нам життя,
але ми чомусь конфліктуємо між собою, а не з ним.
Яка в цьому логіка?
Саме цього такі чоловіки й хочуть.
Нацькувати нас одна на одну.
Бо поки ми сваримося, то їх не помічаємо.
Гей.
Я подзвоню в Білий дім і скажу їм дати твоєму фонду спокій.
- Дякую тобі за це. - Звертайся.
Гей.
Тепер ти моя мала.
А ти – моя.
Йоу!
Скрутіть звук!
Слухайте сюди.
По-перше,
я не італійка. Це був обман.
По-друге, весілля скасовано.
Наречений засцяв,
але не переживайте, ми орендували палац на цілу ніч,
і я не дам багатому козлу зіпсувати нам свято.
Власне, усі мільярдери, валіть звідси!
Саме так. Сьогодні затусимо, як у Делавері.
А як це?
Коли нюхаєш мет з копами.
Ну, не зовсім як у Делавері,
але вам точно зірве дах.
Якщо ви на роботі, то візьміть вихідний.
Прихопіть красивих кузенів і біжіть на танцмайданчик.
Діджей, врубай на всю.
Життя на клапті Це мій останній варіант
Задихаюся, не дихаю
Так!
Це мій останній варіант
Моллі! О боже. Ви така молодчина.
Я в захваті від вашої роботи.
Щиро дякую.
- А ми знайомі? - О, я Мелінда.
Я теж меценатка.
Можна мені лишитися?
Лучіана зробила виняток для «красивих малих»,
а ми точно такі, тому розважайтеся.
- Добре, гарного вечора. - І вам.
Петро, привіт, це Софія.
Слухай, я обміркувала нашу розмову, і…
прийняла рішення.
Говори французькою Чи іспанською
Говори вигаданою мовою
Байдуже, чи я розумію
Шепочи мені на вухо
Розкажи свої таємниці й страхи
Говори зі мною, і я говоритиму з тобою
І скажи: «Забираймося звідси»
- Гей. - Тут зайнято?
Ні, сідай.
Ти шикарно танцювала.
Дякую.
Ох.
Танцмайданчик на весіллі.
Щось у цьому є.
Згодна.
Просто цілий спектр людського досвіду в одному місці.
Сповнена енергії молодь.
Дещо старші люди,
- які вже трохи пожили. - Дякую.
А ще суперзірки будь-якого весілля.
Я від них у захваті.
Як і я.
Моллі.
Я не в порядку.
Що?
Я постійно казав тобі й іншим, що в мене все нормально,
але це неправда.
Мені тебе бракує.
Дуже.
- Артуре, я… - Не треба нічого казати.
- Ні, я… - Просто…
Не знаю. Хотів бути з тобою чесний.
Мені теж тебе бракує.
Я помилилась.
І шкодую, що з тобою порвала.
Я все зіпсувала.
Це не так.
Просто не могла.
Бо це маємо бути ми.
Я хочу, щоб це були ми.
Пообіцяй, що в нас буде менше зморшок.
Ні. З твоїми грішми не буде.
То що скажеш?
Спробуємо ще раз?
Ось ви де.
- О, Маро. - О.
Я про тебе не забула.
Як і я.
Дуже добре, що ви обоє тут.
Артуре, ти допоміг мені зрозуміти, що я маю до Моллі розмову.
Моллі.
Ти Моллі, до якої я маю розмову.
Маро, ми з Артуром саме…
Моллі Веллз.
Ти вийдеш за мене?
Що?
Це так романтично.
Гей-гей.
Ану притримайте коней!
Моллі…
- Що? - Вийдеш натомість за мене?
Ейнслі!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська